ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/912/25
Провадження № 22-ц/820/286/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2025 року, суддя Стаднічук Н.Л., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Михайлюцька сільська рада, про визнання особи недієздатною,

встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.
Вказав, що він є племінником ОСОБА_2 та найближчим її родичем, оскільки вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з його дядьком, ОСОБА_3 . 
ОСОБА_2 з 2015 року проживає разом з ним, інших родичів у неї не має, він опікується нею та здійснює за нею догляд.
ОСОБА_2 страждає на психічні захворювання, зокрема, на олігофренію в стадії вираженої дебільності з розладами. Внаслідок хвороби вона не може приймати рішення, має розумові розлади, порушення функції орієнтації в просторі, розуміння того, що в неї запитують, існують ризики підписання нею документів, на підставі яких вона може відчужити нерухомість, зокрема будинок, земельну ділянку, оформлення на неї кредитів в банківських установах.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2025 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановлено над нею опіку. Покладено обов`язки опікуна над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на орган опіки та піклування Михайлюцької сільської ради.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості, а тому не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Разом з тим, з огляду на те, що у поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Михайлюцької сільської ради не обґрунтовано необхідності призначення опікуном саме ОСОБА_1 , який не є родичем останньої, є військовозобов`язаним та може бути призваний на військову службу, між яким не встановлено особистих відносин з ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном останньої.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про встановлення опіки над ОСОБА_2 та тимчасове покладення обов`язків опікуна над недієздатною на орган опіки та піклування скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, призначити його опікуном недієздатної ОСОБА_2 . 
В обґрунтування скарги, зокрема, зазначив, що подання органу опіки та піклування про призначення його опікуном ОСОБА_2 є обґрунтованим. У ОСОБА_2 відсутні інші близькі особи, які можуть виконувати функції опікуна. Той факт, що заявник є військовозобов`язаним сам по собі не свідчить про неможливість виконання ним обов`язків опікуна. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав доводи апелянта. 
Заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що згідно з довідкою МСЕК №294677 від 14.04.1997 ОСОБА_2 має статус інваліда дитинства 2 групи довічно.
В довідці №99 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Михайлюцької сільської ради від 29.01.2025 зазначено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації №52 від 09.01.2025, ОСОБА_1 перебуває на обліку як одержувач допомоги на догляд (щомісячної грошової допомоги малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (нею)), інвалід ОСОБА_2 , 1969 року народження, період з 01.08.2024 по 31.01.2025.
Згідно з довідкою Михайлюцькоюї сільської ради №102 від 30.01.2025, ОСОБА_2 , 1969 року народження, яка проживає в АДРЕСА_1 , на території сільської ради не має дітей та є одинокою.
Висновком судово-психіатричної експертизи №412 від 29.04.2025 ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді помірної розумової відсталості, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними.
У поданні виконавчого комітету Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №63/2025 від 21.08.2025, орган опіки та піклування вважає доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 зазначено, що він проживає з нею у власному будинку, створив необхідні умови для проживання, за станом здоров`я є здоровим, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей немає, у розшуку не перебуває.
Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Ст. 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Приписами ст. 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999, №34/166/131/88, затверджено Правила опіки та піклування, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17.06.1999, за №387/3680 (далі - Правила).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Згідно з п.п. 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишилися без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.
Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
Відповідно до п. 3.1. Правил при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Також, п. 3.3 Правил визначено перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, а саме: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органу опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 у справі №753/1905/22 (провадження №61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №736/1508/17 (провадження №61-39361св18), від 28.02.2024 року у справі №372/3474/21 (провадження №61-16349св23). 
У ч.ч. 2-5 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (постанова Верховного Суду від 08.01.2024 у справі №753/1905/22).
Згідно з ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанова Верховного Суду від 24.07.2024 року у справі №727/597/24).
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).
Сімейний кодекс України регулює, зокрема, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (ст. 2 СК України).
Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999, №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не є родичем або членом сім`ї ОСОБА_2 , не працевлаштований, не має постійного стабільного доходу. З пояснень представника заявника в суді, ОСОБА_1 утримує домашнє підсобне господарство, отримуючи дохід від цієї діяльності.
Доказів щодо неможливості виконувати обов`язки опікуна іншими особами, зокрема, дружиною заявника ОСОБА_4 , яка також проживає спільно з ОСОБА_8 , матеріали справи не містять.
В той же час, матеріали справи, зокрема, і подання органу опіки та піклування, не містять даних щодо перевірки умов життя майбутнього опікуна, його доходу, відсутності в нього чи то членів його сім`ї захворювань, які перешкоджають влаштуванню до нього особи, яка потребує опіки, можливості здійснення опіки заявником з урахуванням особи ОСОБА_8 , її віку та статі, особистих взаємовідносин між ними, у зв`язку з чим відповідне подання органу опіки та піклування не можна визнати обґрунтованим. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко 

Т.В. Спірідонова