Справа № 943/2697/24 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3773/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2025 року в складі судді Кос І.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, -
встановив:
У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 через представника – адвоката Пелюховську Х.Б. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних на загальну суму 33 610,19 грн. 
Рішенням Буського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року позов задоволено повністю.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 6 449, 24 грн. (шість тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 24 копійок), інфляційні витрати у розмірі 27 160,95 грн. (двадцять сім тисяч сто шістдесят гривень 95 копійок) та судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
29 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 67000,00 грн. 
Заява обгрунтована тим, що для здійснення належного правового захисту своїх прав та законних інтересів між позивачем та Адвокатським бюро «АННИ МАЦЮК» укладений Договір про надання правничої допомоги №б/н від 04.01.2016. Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, становить 67000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунку від 24.01.2025 та від 27.01.2025, актами наданих послуг від 01.11.2024 та від 26.08.2025. Повний перелік наданих адвокатами Адвокатського Бюро «АННИ МАЦЮК» юридичних послуг міститься в Акті надання послуг від 01.11.2024 (додаток №3 до Договору) та від 26.08.2025, що додається до Заяви.
Покликався на те, що адвокати здійснювали правовий супровід позивача протягом останніх шести років, ініціювали виконавче провадження та вчиняли усі процесуальні дії задля виконання рішення суду, супроводжували вказану судову справу з метою здійснення належного правового захисту прав та законних інтересів позивача, встановлення справедливості. 
Оскаржуваним додатковим рішенням Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2025 року задоволено частково заяву адвоката Пастернак Оксани Олегівни про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.
Ухвалено додаткове рішення щодо судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000, 00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).
Додаткове рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає, що ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
В обгрунтування доводів скарги покликався на те, що позивачем в повному обсязі надано докази витрат на професійну правничу допомог, понесених у заявленому розмірі – 67000,00 грн. Вважає, шо обсяг наданої допомоги є значним, відповідно розмір понесених витрат на правову допомогу є співмірним із усіма критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а саме складністю справи, часом витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для позивача. 
Звертає увагу, що спір між сторонами тривав протягом 9 (дев`яти) років, що в свою чергу свідчить про складний харакер правовідносин між ними та відсутність мотивації відповідача до мирного врегулювання ситуації. Стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі мало б стати для останнього стимулюючим фактором утриматися від подібних правопорушень у майбутньому. Таким чином, вважає, що у суду відсутні підстави вважати, що заявлений розмір витрат виглядає необгрунтованим та завищеним. 
Просить скасувати рішення Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2025 року та прийняти нове, яким заяву задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 67000,00 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, сумарний розмір якої не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, які викладенні в поданій заяві, є підставою для ухвалення додаткового рішення, шляхом вирішення питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп., вважаючи такий розмір витрат співмірним зі складністю справи. 
Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України законодавцем визначено порядок розподілу судових витрат при вирішенні судами спору по суті, а саме ці судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).
Так, при поданні першої заяви по суті справи, у позовній заяві ОСОБА_1 від 26.11.2024 (вх. №7651 від 29.11.2024), його представник – адвокат Пелюховська Х.Б., в порядку приписів п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у розмірі 64000 грн., що підтверджується актами про надання послуг та платіжними квитанціями додатково, а остаточний розрахунок таких витрат буде висвітлено в акті про надану правничу допомогу, докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення, що і було своєчасно зроблено стороною позивача (29.08.2025), зважаючи на ухвалення судового рішення (26.08.2025).
Дотримання стороною позивача приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України (докази подаються до закінчення судових дебатів у справі) свідчить також клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Пастернак О.О. від 08.04.2025 про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, а саме: виписки по рахунку за 24.01.2025 (сплата за юридичні послуги ОСОБА_1 на користь АБ «АННИ МАЦЮК» в сумі 44000 грн.) та виписки по рахунку за 27.01.2025 (сплата за юридичні послуги ОСОБА_1 на користь АБ «АННИ МАЦЮК» в сумі 20000 грн.).
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Мацюк Ганною Романівною укладено Договір про надання правничої допомоги б/н від 04.01.2016, згідно якого адвокатське бюро зобов`язалось надавати позивачу правничу допомогу шляхом здійснення захисту, представництва та інших видів правничої допомоги, які позивач зобов`язався приймати та оплачувати. Відповідно до п. 2.3 цього Договору вартість правничої допомоги визначається сторонами шляхом підписання замовлення, що є невід`ємною частиною договору.
Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, становить 67 000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунку від 24.01.2025 та від 27.01.2025, актами наданих послуг від 01.11.2024 та від 26.08.2025. Повний перелік наданих адвокатами Адвокатського Бюро «АННИ МАЦЮК» юридичних послуг міститься в актах про надання послуг від 01.11.2024 (додаток №3 до Договору) та від 26.08.2025 (додаток №5 до Договору).
Так, згідно із Актом від 01.11.2024 надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 (Додаток №3 до цього Договору) станом на 01 листопада 2024 року адвокат Мацюк А.Р. протягом 2019 – 2024 року надала ОСОБА_1 (позивач у справі) послуги, пов`язані з підготовкою та поданням заяв, клопотань і запитів до приватного виконавця та інших органів, що стосувалися примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_2 (відповідач у справі), а загальна вартість цих послуг становила 44 000,00 грн.
Апеляційний суд зауважує, що виконавче провадження є окремою визначеною завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень, має окремий суб`єктний склад, обсяг прав та обов`язків учасників та регламентується спеціальними нормами законодавства, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідними нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України тощо.
Колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції, що витрати в розмірі 44000 грн. за Актом від 01.11.2024 надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 (Додаток №3 до цього Договору), не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, у розумінні положень цивільно-процесуального законодавства, оскільки такі не пов`язані із розглядом цієї справи, надавалися ОСОБА_1 (позивач у справі) задовго до подання позовної заяви до суду (2019-2024), а також стосуються виключно послуг адвоката із приводу примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_2 . 
Суд першої інстанції правильно констатував, що використання здобутої адвокатом інформації з метою подання цієї позовної заяви вже включено в інший наданий представником позивача Акт від 26.08.2025 надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 року (Додаток №5 до цього Договору), зокрема щодо таких послуг: скерування адвокатських запитів та витребування інформації від приватного виконавця, дослідження судової практики, формування стратегії по справі, підготовка позовної заяви. 
Із Акту від 26.08.2025 надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 (Додаток №5 до цього Договору) вбачається, що Адвокатським Бюро «АННИ МАЦЮК» станом на 26 серпня 2025 року надало ОСОБА_1 (позивач у справі) такі послуги: скерування адвокатських запитів та витребування інформації від приватного виконавця; дослідження судової практики та формування стратегії по справі; скерування клопотання до Львівського апеляційного суду про повторну видачу постанови та сплата судового збору; ведення судової справи в суді першої інстанції без участі в судових засіданнях протягом одного року (підготовка позовної заяви, написання процесуальних заяв і клопотань); участь адвоката в судовому засіданні в режимі ВКЗ тривалістю 1 година, а загальна вартість цих послуг становила 23 000,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Аналізуючи надані представником позивача докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, їх обгрунтованість, належність та допустимість таких витрат, а також їх дійсність, розумність, співмірність та неминучість таких витрат, суд правильно вважав, що обгрунтованими витрати в цій частині слід вважати ті, що стосуються підготовки позовної заяви, подання клопотань до суду та участь його представника в одному судовому засідані в режимі ВКЗ.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач та його представник не брали участі у судових засіданнях, окрім однієї участі представника позивача – адвоката Пастернак О.О. в підготовчому судовому засіданні в режимі ВКЗ (а.с. 90), де вирішувалось лише питання про відкладення розгляду справи за клопотанням відповідача.
Надаючи оцінку наведеним послугам правничої допомоги, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн є пропорційною та співмірною зі складністю справи та обсягом підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, зважаючи на те, що відповідач подав заяву про зменшення витрат на професійну правову допомогу (а.с. 197). 
При цьому, місцевий суд правильно зауважив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23000 грн. (згідно Акту від 26.08.2025 надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016) є, на думку суду, неспівмірним зі складністю справи та ціною позову (33610,19 грн.), а заявлений розмір витрат виглядає необґрунтованим та завищеним, оскільки справа належить до категорії малозначних справ, розгляд якої проводився фактично без участі представника позивача, спір пов`язаний зі стягненням штрафних санкцій за несвоєчасне виконання відповідачем судового рішення про стягнення заборгованості у виконавчому провадженні; матеріали справи не містять значної кількості документів для дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, а вирішення спірних правовідносин має сталу судову практику та релевантне законодавство.
З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 березня 2026 року.
Головуючий       А.В. Ніткевич
Судді       С.М. Бойко
С.М. Копняк