130/1447/24
2/125/291/2024

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2026           м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Питель О.В., за участі секретаря Іщук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 130/1447/24 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря», треті особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП,
за участі: представника позивача Сулиги С.О., представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи МТСБУ Висоцької Х.О.,
УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря», треті особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 11.01.2022 близько 17:50 на автомобільній дорозі М-21 «Виступовичі – Житомир – Могилів-Подільський – кордон із Молдовою» поблизу с. Попівці Копайгородської селищної територіальної громади Жмеринського району Вінницької області відбулося зіткнення автомобілів: «Peugeot Partner», «Mitsubishi Outlander», «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , та трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «2ПТС-4-887Б», під керуванням ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобіль «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , отримав значні механічні пошкодження, а власниці ОСОБА_1 – позивачці були завдані матеріальні збитки. Постановою Барського районного суду Вінницької області від 22.11.2022 у справі № 125/1430/22 винним у скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, був визнаний ОСОБА_2 . На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП не була застрахована, оскільки відповідно до вимог вказаного Закону, колісний трактор не підпадає під ознаки колісного транспортного засобу, отож, і не вважається таким транспортним засобом, який підлягає обов`язковому забезпеченню. У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, винуватець ДТП ОСОБА_2 вчинив його як найманий працівник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, шкоду, що завдана працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відшкодовує юридична чи фізична особа, з якою працівник перебуває у трудових відносинах. Зазначила, що ураховуючи практику Верховного Суду, оскільки потерпілий має беззаперечне право на відшкодування шкоди її заподіювачем у повному обсязі, позивачу має бути відшкодована шкода, завдана ДТП саме відповідачем, який хоча і не є винуватцем у ДТП, проте, у силу встановлених законом імперативних приписів, безумовно зобов`язаний нести відповідальність за завдану шкоду працівником, який перебував з відповідачем у трудових відносинах і виконував трудові обов`язки в момент настання ДТП. Щодо розрахунку розміру збитків, належних з відповідача, зазначила, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Звіту № 19-03-23 від 29.03.2023, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , становить 1895718,04 грн, у той час як ринкова вартість вказаного транспортного засобу до ДТП становить 364350,48 грн. Транспортний засіб «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , конструктивно знищений. Відповідно ж до Звіту № 19/1-03-23 від 14.04.2024, ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , у пошкодженому стані після ДТП (вартість придатних залишків) складає 51557,00 грн. Таким чином, фактичний розмір шкоди складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП: 364350,48 грн - 51557,00 грн = 312793,48 грн. Щодо моральної шкоди, належної з відповідача, зазначила, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Вказала, що належний позивачці автомобіль був не просто транспортним засобом і основним засобом пересування, але ціллю, досягнення якої у свій час потребувало кропіткої праці, а тому знищення автомобіля у ДТП завдало останній душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. Таким чином, моральна шкода, за внутрішнім переконанням позивачки, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 20000 грн. Таким чином, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 312793,48 грн, моральну шкоду у розмірі 20000 грн та понесені судові витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
06.08.2024 представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України Висоцька Х.О. подала письмові пояснення щодо позову. Щодо можливості виникнення у МТСБУ зобов`язань з відшкодування шкоди позивачу зазначила, що приписи ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону № 1961-IV) визначають чіткий перелік підстав, коли МТСБУ здійснює регламентну виплату (відшкодування шкоди). З матеріалів даної справи, можна встановити, що позивачу було заподіяно шкоду внаслідок експлуатації трактора колісного «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом «2ПТС-4-887Б». Відповідно до п.п. «а» а. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося у такому транспортному засобі. Відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону № 1961-IV наземні транспортні засоби (далі транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Тому, щоб застосовувати вказані вище приписи ст. 41 Закону з метою здійснення МТСБУ регламентної виплати, необхідно перевірити джерело підвищеної небезпеки, внаслідок експлуатації якого була заподіяна шкода, на відповідність вказаним вище двом критеріям. По-перше, щодо реєстрації транспортного засобу в органах МВС України. Відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 № 694: цей Порядок визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі реєстрація) та зняття з обліку тракторів, сільськогосподарських, дорожньо-будівельних самохідних шасі, самохідних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин, та застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про адміністративну процедуру" (п. 1). Реєстрація та зняття з обліку машин проводяться територіальними органами Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - територіальні органи Держпродспоживслужби) (п. 2). Тобто, такому критерію трактор колісний «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 з причепом «2ПТС-4-887Б», не відповідає. По-друге, щодо встановлення коригуючого коефіцієнту залежного від типу транспортного засобу у Законі № 1961-IV. У п. 6 р. 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1961-IV встановлено коригуючі коефіцієнти. Однак, у такому переліку не визначено коефіцієнту для трактора колісного, тому такий трактор не вважається транспортним засобом у розумінні Закону № 1961-IV, і внаслідок його експлуатації та заподіяння ним шкоди – МТСБУ не здійснює відшкодування шкоди. З огляду на зазначене вище, МТСБУ не має правових підстав для виплати позивачу відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, для якого Законом не встановлено коригуючий коефіцієнт. Про вказане МТСБУ повідомило позивача листом № 3-01б/57 від 02.01.2023 у відповідь на його звернення від 26.12.2022. На підставі викладеного, просить врахувати зміст пояснень під час судового розгляду та постановлення рішення у справі. Стягнути на користь МТСБУ 1000 грн судових витрат на правничу допомогу. 
09.08.2024 представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» Довгань О.О. подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого, заперечив щодо позовних вимог ОСОБА_1 та просив відмовити у позові з таких підстав. Позивач, звернувшись до суду з даним позовом до СТОВ «Подільська зоря», заявив вимоги до відповідача як до роботодавця ОСОБА_2 . Як неодноразово встановлено та ніким з учасників процесу не заперечується, дорожньо-транспортна пригода відбулася 11.01.2022 близько 17:50. У той же час, згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку СТОВ «Подільська Зоря» від 04.10.2019, які є діючими на даний час та були чинними і на момент виникнення події ДТП, робочий час на підприємстві розпочинається о 08:00 і завершується о 17:00. Будь-які документи, що підтверджують роботу ОСОБА_2 понаднормово у не робочий час на користь СТОВ «Подільська Зоря», - відсутні. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 19.06.2018, трактор колісний марки Беларус-892, р.н. НОМЕР_2 , належить ПП «Украгро ТТК» та не знаходився у користуванні СТОВ «Подільська Зоря». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 21.09.2007, у власності СТОВ «Подільська Зоря» наявний причіп 2ПТС-4-887Б, р.н. НОМЕР_5 . Однак, у жодному документі, наявному у матеріалах справи, не зафіксовано, що саме даний причіп буксирувався ОСОБА_2 11.01.2022 близько 17:50 під час настання події ДТП. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.01.2024 у справі № 554/4401/22, висловлено правову позицію: відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою – роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Здійснення ОСОБА_2 11.01.2022 близько 17:50 трудових обов`язків не підтверджено жодними доказами, у зв`язку з чим, покладення на СТОВ «Подільська Зоря» цивільно-правової відповідальності за шкоду, яка виникла внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , належного позивачеві, є безпідставним. 02.08.2024 на адресу Слідчого відділення Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надіслано адвокатський запит щодо надання копії висновку судової авто технічної експертизи № 2177/2178/22-21 від 03.06.2022 у кримінальному провадженні № 12022020140000005 від 12.01.2022 за ч. 1 ст. 286 КК України. 08.08.2024 засобами електронної пошти представнику відповідача надіслано копії висновку судової авто технічної експертизи № 2177/2178/22-21 від 03.06.2022. Зазначений висновок експерта стосується виключно обставин зіткнення автомобіля «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_4 , та трактора «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б, під керуванням ОСОБА_2 . Зазначеним висновком встановлюється причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ОСОБА_2 п.п. 19.1 (в), 31.6 (б) Правил дорожнього руху України та подією ДТП, а саме: зіткнення трактора «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б з автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_6 . Дії інших учасників ДТП не були предметом експертного дослідження та не перевірялися на предмет дотримання Правил дорожнього руху та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями інших учасників ДТП і подією ДТП. Постановою Барського районного суду Вінницької області від 22.11.2022 у справі № 125/1430/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у той же час ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п. 19.1 (в), 31.6 (б) Правил дорожнього руху України та подією ДТП та у основу таких висновків судом покладено висновки судової авто технічної експертизи № 2177/2178/22-21 від 03.06.2022. Вважає, що після настання події ДТП між автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_6 , та трактором «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б, подія ДТП як факт об`єктивної дійсності мала закінчений характер і була такою, що уже відбулася. Оскільки, подія ДТП уже була такою, що звершилася, були потерпілі особи, які отримали тілесні ушкодження, учасники ДТП не могли змінювати положення транспортних засобів на проїжджій частині до приїзду співробітників поліції і здійснення належного документування ДТП. Натомість, водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_6 , після настання події ДТП, тобто на момент, коли рух трактора «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б, уже фактично було припинено внаслідок ДТП, а порушення ОСОБА_2 п. 19.1 (в), 31.6 (б) Правил дорожнього руху України, уже фактично припинило будь-який вплив на дорожню обстановку. Згідно з п. 12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Відповідно до п. 12.2 Правил дорожнього руху України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3. Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Допитаний у рамках кримінального провадження № 1202202014000005 від 12.01.2022 у якості свідка водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 зазначив, що рухався зі швидкістю близько 40 км/год, з відстані близько 30 м помітив перевернутий причіп, білий автомобіль, силуети людей, здійснив екстрене гальмування, однак зупинитися не встиг. Інший свідок ОСОБА_6 , який керував «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_7 , під час допиту повідомив, що криком і жестами подавав знаки ОСОБА_5 , щоб той зупинився, однак останній не відреагував. Схожого змісту надав покази і ОСОБА_4 . Зазначене вказує на те, що ОСОБА_5 рухався з великою швидкістю, яка значно перевищує швидкість, про яку вказав сам ОСОБА_5 , не був уважний здійснюючи керування транспортним засобом, не обрав безпечну швидкість руху, своєчасно не здійснив гальмування, що і стало причиною виникнення ДТП. Вважає, що характер ушкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , вказує на явну невідповідність свідчень ОСОБА_5 фактичним обставинам справи, а натомість останній сам допустив порушення п. 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що і перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП, а саме: зіткненням автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_6 . Зазначені обставини на час виникнення події ДТП до уваги не були взяті та їм не надавалася правова оцінка. Щодо моральної шкоди зазначив, що СТОВ «Подільська Зоря» не є належним суб`єктом відповідальності за спричинену позивачу матеріальну шкоду, відтак також і не може нести відповідальність за моральну шкоду, яка виникла внаслідок ДТП.
20.08.2024 представник позивачки адвокат Конюшко Д.Б. подав до суду відповідь на відзив Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря». Зазначив, що першим аргументом відповідача проти заявлених вимог позивача є те, що, нібито, не доведено сам факт виконання трактористом ОСОБА_2 трудових обов`язків як працівником СТОВ «Подільська Зоря» під час вчинення ДТП, що мало місце за його участі 11.01.2022. Проте, вказані твердження відповідача не відповідають дійсності та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи, у тому числі і тими, які він сам надав разом з відзивом на позов. Перш за все, необхідно звернути увагу на пояснення (показання) учасників вказаної вище ДТП, які оформлені протоколами допиту свідків, копії яких додані до матеріалів справи. Так, ОСОБА_2 вказав, що він дійсно працює трактористом у СТОВ «Подільська Зоря» близько 3-ох років. 11.01.2022 близько 17:40 він рухався трактором «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б автодорогою М-21 зі сторони м. Вінниці у напрямку м. Могилів-Подільський. На причепі завантажено 2 «біг бега» селітри, які розташовувалися спереду причепа. ...На причепі будь-яких освітлювальних приладів, світловідбивачів не було встановлено, однак причіп освітлювався ліхтарями трактора. ОСОБА_5 у свою чергу, у своїх поясненнях вказав таке: «...Скинувши швидкість приблизно до 40 км/год, розминувшись з ним, несподівано побачив попереду на відстані близько 30 метрів на попутній смузі руху перевернутий тракторний причіп та біля нього, пoперек дорожнього полотна, автомобіль білого кольору. Ці транспортні засоби були без жодних увімкнених світлових приладів. Знаку про аварійну зупинку встановлено не було. Будь-яких інших ознак ДТП видно не було». Інші учасники ДТП, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відповідно до протоколів допиту свідків, надали аналогічні покази щодо обставин ДТП, де зафіксовано наявність причепу марки 2ПТС-4-887Б з повною відсутністю зовнішніх світлових приладів. По-друге, наявність причепу марки 2ПТС-4-887Б чітко зафіксована у висновку автотехнічної експертизи від 03.06.2022, зокрема, на Схемі ОМП (ст. 7 Висновку) чітко зафіксоване його розташування. І останнє, у сторони відповідача наявна очевидна суперечливість позиції, коли вони спочатку вказують, що у жодному документі, наявному у матеріалах справи, не зафіксовано, що саме даний причіп буксирувався ОСОБА_2 11.01.2022 близько 17:50 під час настання події ДТП, а вже у останньому абзаці 5-ї сторінки робить висновок, що таким чином, зазначений висновок експерта стосується виключно обставин зіткнення автомобіля «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_4 і трактора «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б, під керуванням  ОСОБА_2 . Щодо твердження відповідача про те, що здійснення третьою особою трудових обов`язків не підтверджено жодними доказами, а тому покладення на першого відповідальності за спричинену позивачеві шкоду є неправомірним, то вказане спростовується обставинами справи. А саме, як вбачається з обставин ДТП третя особа, будучи на посаді тракториста у відповідача, керувала трактором «Беларус-892», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом 2ПТС-4-887Б, який належить теж відповідачеві, і на якому перевозився вантаж у вигляді 2 «біг бегів» селітри, що явно вказує на виконання третьою особою 1 своїх трудових обов`язків у відповідача. Таким чином, вбачається, що на момент скоєння ДТП - 11.01.2022 третя особа 1 залишився на роботі поза межами робочого часу задля виконання своїх посадових функцій тракториста. Крім того, відповідач не довів тієї обставини, що третя особа 1 неправомірно заволодів належним йому причепом та завдав шкоду не під час виконання трудових обов`язків. Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на відсутність низки організаційно-розпорядчих документів про залучення третьої особи 1 до роботи у неробочий час після 17:00, адже вони не спростовують наведених вище висновків та встановлених судом обставин, а можуть лише свідчити про недотримання роботодавцем умов колективного договору. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй Постанові від 12.06.2019 у справі № 361/5900/16-ц. Другий аргумент відповідача, на якому ґрунтуються його заперечення проти заявлених до нього вимог є те, що дії водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , не були предметом експертного дослідження та не перевірялися на предмет дотримання Правил дорожнього руху та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями інших учасників ДТП і подією ДТП. І що, нібито, водій транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , сам спричинив своїми неправомірними діями пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , а у свою чергу дії третьої особи 1 не мають до цього жодного відношення. Однак, усі обставини ДТП були предметом дослідження у межах кримінального провадження, що було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202202014000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У межах вказаного провадження була проведена судова авто технічна експертиза № 2177/2178/22-21 від 03.06.2022, відповідно до висновків якої вбачається у діях третьої особи 1 невідповідність нормам п. 19.1 (в), 31.6 (б) Правил дорожнього руху України. Таким чином, водій третя особа порушив норми п. 19.1 (в), 31.6 (б) ПДР України, згідно з якими: п. 19.1 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, — габаритні ліхтарі. П. 31.6 - забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. Більш детально вказані обставини були викладені у постанові про закриття кримінального провадження від 12.09.2022, яка теж наявна у матеріалах справи, і згідно з якою, у тому числі, постановлено третю особу 1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із вчиненням вказаного ДТП. У свою чергу, наразі відсутнє жодне рішення суду, за яким водій транспортного засобу «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення будь-якого пункту ПДР України, яке він, на думку відповідача, здійснив у ДТП, що відбулося за їх участі 11.01.2022. Понад те, судовою авто технічною експертизою № 2177/2178/22-21 від 03.06.2022 було встановлено, що на відміну від інших учасників ДТП (ст. 4 експертизи) транспортний засіб позивача здійснював гальмування. Однак, через порушення третьою особою 1 норм п. 19.1 (в), 31.6 (б) ПДР України, що повністю узгоджується з показами учасників ДТП як свідків, не зміг вчасно загальмувати та зіткнувся з причепом 2ПТС-4-887Б. Таким чином, вбачається, що усі заперечення відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях, перекручуванні фактів або взагалі на відвертій брехні, а тому його відзив є таким, що не заслуговує на увагу, а позовні вимоги сторони позивача як правомірні та обґрунтовані є такими, що підлягають задоволенню.
У судовому засіданні представник позивача Сулига С.О. підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. 
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти позову. Просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. 
У судовому засіданні представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України Висоцька Х.О. підтримала позицію, що висловлена у письмових поясненнях. Зазначила, що МТСБУ є неналежним учасником у даній справі, оскільки трактор колісний, яким керував ОСОБА_2 , не охоплюється поняттям наземний транспортний засіб, відтак на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюються положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Додатково зазначила, що невідомо чи зверталися сторони до органів Держпраці з питання, чи виконував свої трудові обов`язки ОСОБА_2 11.01.2022 близько 17:50, коли сталося ДТП.
Третя особа – ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. 
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Постановою Барського районного суду Вінницької області № 125/1430/22 від 22.11.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Порушення полягало у тому, що 11.01.2022 близько 17:50 на автомобільній дорозі М-21 «Виступовичі – Житомир – Могилів-Подільський – кордон із Молдовою» поблизу с. Попівці Копайгородської селищної територіальної громади Жмеринського району Вінницької області відбулося зіткнення автомобіля «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_4 , «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА_6 , «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та трактора колісного марки «Беларус-892», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом марки «2ПТС-4-887Б», під керуванням ОСОБА_2 . Під час ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. Постанова набрала законної сили 03.12.2022.
У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Під час розгляду справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Отже наявність вини у діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.
12.01.2022 слідчим СВ Відділення поліції № 1 Жмеринського районного ВП ГУНП у Вінницькій області відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022020140000005, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою слідчого від 12.09.2022 кримінальне провадження № 12022020140000005 від 12.01.2022 було закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки потерпіла ОСОБА_7 у результаті ДТП отримала легкі тілесні ушкодження.
Згідно з даними висновку експерта № 19-03-23 від 29.03.2023 авто-товарознавчої експертизи про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , у результаті пошкодження під час ДТП 11.01.2022, станом на дату виконання експертизи, становить 364350,48 грн. Експерт також дійшов висновку, що проводити відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 11.01.2022, економічно не доцільно.
Згідно з даними висновку експерта № 19/1-03-23 від 14.04.2023 авто товарознавчої експертизи, вартість утилізації автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , станом на момент виконання експертизи, з заокругленням до гривень складає 51557 грн.
Представником відповідача у якості письмових доказів до відзиву були долучені такі копії документів: наказ (розпорядження) № ПРЗ-00026 від 14.09.2020 про прийняття на роботу СТОВ «Подільська Зоря» ОСОБА_2 на посаду тракториста; протоколи допиту свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 12022020140000005 від 12.01.2022; висновок експерта № 2177/2178/22-21 від 03.06.2022 за результатами автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні № 12022020140000005; свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 21.09.2007, згідно з яким власником причепа марки «2ПТС-4-887Б», реєстраційний № НОМЕР_5 , є СТОВ «Подільська Зоря»; правила внутрішнього трудового розпорядку СТОВ «Подільська Зоря» на 2019-2025 роки.
На адвокатський запит представника відповідача від 01.11.2024 Приватне підприємство «УКРАГРО ТТК» листом від 11.11.2024 повідомило, що ПП «УКРАГРО ТТК» на праві власності належить трактор марки «Беларус-892», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; одним з видів економічної діяльності ПП «УКРАГРО ТТК» є «77.31 – надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування». Щодо питань, зазначених у запиті, зазначають про таке: ПП «УКРАГРО ТТК» не володіє інформацією про те, за яких обставин ОСОБА_2 11.01.2022 керував трактором марки «Беларус-892», реєстраційний номер НОМЕР_2 , також відсутня інформація про особу, яка могла б передати керування трактором марки «Беларус-892», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 ; будь-яких робіт на користь ПП «УКРАГРО ТТК» ОСОБА_2 не виконував, у будь-яких договірних відносинах з ПП «УКРАГРО ТТК» не перебував; згідно з договором оренди від 04.10.2021, що укладений на строк 90 днів, трактор марки «Беларус-892», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився у користуванні ТОВ «Кирнасівський цукровий завод». Будь-які дані про пошкодження трактора марки «Беларус-892», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у підприємства відсутні. До листа долучено копію договору оренди с/г техніки № ДГ-031 від 04.10.2021 та копії актів приймання-передачі с/г техніки до договору оренди с/г техніки № ДГ-031 від 05.10.2021, 06.01.2022.
На повторний адвокатський запит представника відповідача від 28.11.2024 Приватне підприємство «УКРАГРО ТТК» листом повідомило, що дійсно 06.01.2022 згідно з актом приймання-передачі, у зв`язку з укладенням додаткової угоди № 1 до договору оренди № ДГ-031 від 04.10.2021, трактор «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , передавався ПП «УКРАГРО ТТК» для візуального огляду і перевірки співробітниками підприємства технічного стану, та у подальшому 07.01.2024 був знову переданий ТОВ «Кирнасівський цукровий завод». Додатковою угодою № 1 до договору оренди № ДГ-031 від 04.10.2021 внесено зміни до п. 2.2, 4.1, 5.1 основного договору у частині строку його дії, розміру орендної плати, території використання техніки. Інші умови договору залишилися незмінними, у зв`язку з чим, договір оренди № ДГ-031 від 04.10.2021, 06.01.2022 не було розірвано, а усі його умови були обов`язковими до виконання для сторін договору. Таким чином, трактор марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , не перебував у користуванні ПП «УКРАГРО ТТК», оскільки перебував у користуванні ТОВ «Кирнасівський цукровий завод». До листа долучено копію додаткової угоди № 1 до договору оренди сільськогосподарської техніки № ДГ-031 від 07.01.2022 та копії актів приймання-передачі с/г техніки до договору оренди с/г техніки № ДГ-031 від 07.01.2022, 08.04.2022.
На виконання вимог ухвали суду від 10.01.2025 про витребування відомостей про історію реєстрації транспортного засобу та копій документів, що стали підставою для реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області повідомляє: згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС транспортний засіб «Volkswagen Passat», VIN НОМЕР_8 : 1) зареєстрований 27.12.2018, як привезений з-за кордону по ВМД (вантажна митна декларація № UA209190/2018/044878 від 22.12.2018) власник ОСОБА_8 (сторінка 1); 2) у подальшому 27.12.2019 транспортний засіб перереєстровано за договором, укладеним у ТСЦ, договір купівлі-продажу укладений у ТСЦ № 0543/2019/1845959 від 27.12.2019 власник ОСОБА_1 (сторінка 2); 3) 05.12.2023 перереєстрація транспортного засобу на нового власника за договором купівлі-продажу, укладений у СГ (суб`єкт господарювання), договір № 5186/23/002182 від 04.12.2023 власник ОСОБА_9 (сторінка 4-12); 4) 05.10.2024 перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу, що укладений у ТСЦ, договір укладений у ТСЦ № 731/2024/4919148 від 05.10.2024, власник ОСОБА_10 (сторінка 13-15). До повідомлення долучено копії документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу, зазначені в ухвалі суду.
За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України).
У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України.
Згідно з нормою частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.
У частині першій статті 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.
Тобто, частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Таким чином, частина друга статті 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом статті 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій.
Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у статті 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.
Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Зазначений висновок узгоджується і з нормою частини першої статті 1172 ЦК України та частини другої статті 1187 ЦК України.
Положення частини першої статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України).
У такому випадку обов`язок з відшкодування шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.
Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Таким чином, положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними відносно статті 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.
Зазначена вище позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 № 426/5409/15-ц, та є сталою, оскільки аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і в постанові від 14.01.2025 у справі № 592/7961/18.
Саме такими підставами позову позивачка обґрунтовує звернення з позовом до СТОВ «Подільська Зоря».
Вирішуючи чи підлягають до задоволення позовні вимоги, суд виходить з такого.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У свою чергу предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).
Оцінюючи докази щодо відповідності критерію допустимості, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, та ураховує, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Вирішуючи питання достатності поданих доказів, суд виходить з того, що відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; а питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
На виконання положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд погоджується із твердженнями представника позивача про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Отже, предметом доказування у даній справі є: 1) наявність вини водія у заподіянні шкоди позивачеві; 2) наявність трудових відносин між водієм і власником (володільцем) трактора, яким керував винний у ДТП водій, підтвердження керування трактором під час виконання трудових обов`язків у момент ДТП; 3) розмір шкоди.
Оцінюючи наявні у справі докази через призму наведених вище процесуальних норм права, суд дійшов такого.
У даній справі позивач довела, що їй на праві приватної власності на момент ДТП належав автомобіль Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 ). 11.01.2022 близько 17:50 на автомобільній дорозі М-21 «Виступовичі – Житомир – Могилів-Подільський – кордон із Молдовою» поблизу с. Попівці Копайгородської селищної територіальної громади Жмеринського району Вінницької області відбулося зіткнення автомобілів: «Peugeot Partner», «Mitsubishi Outlander», «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , та трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «2ПТС-4-887Б», під керуванням ОСОБА_2 , під час якого було заподіяно матеріального збитку автомобілю позивачки (постанова Барського районного суду Вінницької області № 125/1430/22 від 22.11.2022 і висновки експертизи).
Винуватцем ДТП є водій трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «2ПТС-4-887Б», ОСОБА_2 , що підтверджується даними постанови Барського районного суду Вінницької області № 125/1430/22 від 22.11.2022.
Суд не приймає заперечення представника відповідача про те, що фактично 11.01.2022 відбулося дві події ДТП: 1) за участю трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «2ПТС-4-887Б», та Peugeot Partner, через порушення Правил дорожнього руху водієм трактора Погорецьким 2) за участю Volkswagen Passat та трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «2ПТС-4-887Б», через порушення Правил дорожнього руху водієм Volkswagen Passat ОСОБА_5 , оскільки вказане спростовується даними вказаної вище постанови Барського районного суду Вінницької області № 125/1430/22 від 22.11.2022, де викладено встановлені судом обставини адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 03.12.2022.
На підтвердження наявності трудових відносин між ОСОБА_2 та СТОВ «Подільська Зоря» позивачка посилається на показання у якості свідка ОСОБА_2 , які були відібрані слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження за фактом вказаного ДТП, у яких ОСОБА_11 вказує, що працює трактористом у СФГ «Подільська Зоря» близько трьох років.
Оцінюючи даний доказ, суд вважає його недостатнім для доведення факту перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах зі СТОВ «Подільська Зоря». Крім того, даний доказ не відповідає критерію допустимості (ст. 78 ЦПК України), відповідно до якого обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Та обставина, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах зі СТОВ «Подільська Зоря» підтверджується даними копії наказу (розпорядження) № ПРЗ-00026 від 14.09.2020 про прийняття його на роботу СТОВ «Подільська Зоря» на посаду тракториста, що був поданий представником відповідача разом з відзивом.
Обставини щодо керування ОСОБА_2 трактором 11.01.2022 близько 17:50, у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, позивачка доводить тим, що оскільки на причепі були два «біг беги» з селітрою, то значить ОСОБА_11 виконував трудові обов`язки. 
Суд погоджується із запереченнями представника відповідача про те, що вказане є лише припущенням сторони.
До відзиву представник відповідача долучив Правила внутрішнього трудового розпорядку СТОВ «Подільська Зоря» на 2019-2025 роки. Відповідно до змісту яких, робочий час встановлений на підприємстві з 08:00 до 17:00. 
Позивачем не спростовано обставини, що підтверджуються даними цього доказу, та не доведено, що ОСОБА_11 11.01.2022 працював у надурочний час.
Таким чином, обставина керування ОСОБА_2 трактором 11.01.2022 близько 17:50, у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, не доведена позивачем.
Щодо належності трактора, яким керував ОСОБА_2 , відповідачеві.
Позивачем не долучено до позовної заяви чи до інших заяв по суті справи документів, які б підтверджували ту обставину, що власником чи володільцем (користувачем) трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , є відповідач СТОВ «Подільська Зоря».
Представник відповідача надав суду документи, які підтверджують, що власником трактора колісного марки «Беларус-892», р.н. НОМЕР_2 , є ПП «УКРАГРО ТТК», а безпосередньо 11.01.2022 даний трактор перебував у користуванні ТОВ «Кирнасівський цукровий завод», на підставі договору оренди.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази того, що саме СТОВ «Подільська Зоря» є тією юридичною особою, у якої виник обов`язок відповідати за шкоду, заподіяну ОСОБА_2 під час ДТП 11.01.2022.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подані позивачем докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, не відповідають критерію допустимості та достатності, не дають суду підстав для покладення на відповідача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» відповідальності за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким 11.01.2022 керував ОСОБА_2 , тому у позові ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
У позові ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря», треті особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП відмовити.
Судові витрати позивача залишити за позивачем.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_10 ). 
Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» (вул. Мічуріна, 20, с. Руданське, Жмеринський район, Вінницька область, 23515, ЄДРПОУ 03728200).
Треті особи: 
- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );
- Моторне (транспортне) страхове бюро України (бульвар Русанівський, 8, м. Київ, 02154, ЄДРПОУ 21647131).
Повний текст рішення суду складено 11.02.2026, у зв`язку з відключеннями електроенергії.

Суддя