ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 березня 2026 року справа №200/5077/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 р. у справі № 200/5077/25 (головуючий І інстанції Чучко В.М. ) за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022рік – за 30 календарних днів, за 2023 – за 30 календарних днів, за 2024 – за 35 календарних днів, за 2025 – за 35 календарних днів та за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій;
- зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік – за 30 календарних днів, за 2023 – за 30 календарних днів, за 2024 – за 35 календарних днів, за 2025 – за 35 календарних днів та за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій;
- визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 10 календарних років служби (з 31.05.1995 по 24.10.1996; з 16.07.2015 по 19.12.2016; з 23.03.2017 по 10.04.2025) відповідно до пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 10 календарних років служби (з 31.05.1995 по 24.10.1996; з 16.07.2015 по 19.12.2016; з 23.03.2017 по 10.04.2025) відповідно до пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати допомоги для оздоровлення за 2025 рік;
- зобов`язати нарахувати та виплатити допомогу для оздоровлення за 2025 рік;
- визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;
- зобов`язати нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;
- зобов`язати нарахувати та виплатити відповідно до ст. 117 Кодекс законів про працю України середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.04.2025 по день винесення рішення;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік – за 30 календарних днів, за 2023 рік – за 30 календарних днів, за 2024 рік – за 35 календарних днів, за 2025 рік – за 35 календарних днів та за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік – за 30 календарних днів, за 2023 рік – за 30 календарних днів, за 2024 рік – за 35 календарних днів, за 2025 рік – за 35 календарних днів та за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років служби (з 31.05.1995 по 24.10.1996; з 16.07.2015 по 19.12.2016; з 23.03.2017 по 10.04.2025).
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років служби (з 31.05.1995 по 24.10.1996; з 16.07.2015 по 19.12.2016; з 23.03.2017 по 10.04.2025) відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у статті 16-2 Закону України «Про відпустки» зазначено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до підпункту 6 пункту 8 розділу V Інструкції № 558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
У зв`язку з перебуванням позивача в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону 2 роки 7 місяців, розмір його грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби склав 0,00 грн., відповідно розрахунок грошової компенсації за не використані дні основної щорічної відпустки та додаткової відпустки складає 0,00 грн., що в свою чергу підтверджує безпідставність і необґрунтованість позовних вимог і задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.
У зв`язку з перебуванням позивача в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону 2 роки, 7 місяців, розмір грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби склав 0,00 грн., відповідно розрахунок одноразової грошової винагороди у зв`язку зі звільненням складає 0,00 грн., що в свою чергу підтверджує безпідставність і необґрунтованість позовної вимоги і задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, в період з 23.03.2017 по 10.04.2025 проходів військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 06.09.2022 № 50-ОС, штаб-сержанта ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора прикордонної служби відділення дільничних інспекторів прикордонної службу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В), з 07.09.2022, згідно пункту 127 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 15.06.2023 № 324-ОС, штаб-сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону згідно пункту 127 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, відповідно до підпункту 9 пункту 127 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», як такого, що перебуває на тривалому лікуванні.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.04.2025 № 431-ОС, штаб-сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (остання займана штатна посада – старший дільничний інспектор прикордонної служби відділення дільничних інспекторів прикордонної службу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В)), звільненого наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 06.04.2025 № 409-ОС, за підпунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про не придатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у відставку, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 10.04.2025. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Також, в наказі визначено: вислуга років на 10 квітня 2025 складає – календарна 10 років 10 місяців 13 днів, пільгова 09 років 10 місяців 02 дні, всього 20 років 08 місяців 15 днів.
Щорічні основні відпустки за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки не використав.
Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки, за 2022 рік - за 30 календарних днів, за 2023 рік - за 30 календарних днів, за 2024 рік – за 35 календарних днів, за 2025 рік – за 35 календарних днів.
За пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Згідно пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних роки служби (з 31.05.1995 по 24.10.1996; з 16.07.2015 по 19.12.2016; з 23.03.2017 по 10.04.2025).
Допомога на оздоровлення за 2025 рік не виплачена.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не виплачена.
Як вбачається з довідки від 27.07.2025 № 1159 про остаточний розрахунок грошового забезпечення щодо позивача за квітень 2025 року, позивачу визначено компенсацію за невикористану відпустку та грошову допомогу при звільненні в розмірі 0,00 грн.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.
Відповідно до абзацу третього п. 14 ст. 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) установлено, що в рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
На підставі п. 6 глави 8 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (далі - Інструкція № 558) передбачено, що в рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі по тексту - Закон №3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з п.19 ч.1 ст.6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
За змістом ст. 12 Закону №3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Крім того, ст.16-2 Закону України «Про відпустки» (далі по тексту Закон №504/96-ВР) передбачає, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Таким чином, у випадку звільнення учасників бойових дій, їм виплачується компенсація за всі не використані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за не використані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та статтею 12 Закону №3551-ХІІ.
Суд зазначає, що норми Закону №3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі не використані дні додаткової відпустки.
Також, відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно із п.п. 1 п. 1 глв. 9 розд. V Інструкції № 558, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.

Щодо доводів апелянта, що оскільки позивач перебував в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону 2 роки 7 місяців, розмір його грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби склав 0,00 грн., відповідно розрахунок грошової компенсації за не використані дні основної щорічної відпустки, додаткової відпустки та розрахунок одноразової грошової винагороди у зв`язку зі звільненням складає 0,00 грн., суд зазначає наступне.
У відповідності до пп. 12 п. 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009) установлено, що зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі: визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - на період, необхідний для підготовки матеріалів до звільнення з військової служби, але не більше одного місяця.
Також у п. 127 Положення № 1115/2009 зазначено, що за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1 - 3, 8, 9, 12, 16, 18 цього пункту, зберігається право на забезпечення всіма видами матеріального та грошового забезпечення за останньою посадою, яку вони займали. Порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які зараховані у розпорядження з інших підстав, визначається законодавством, що регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців.
У підпунктах 1-3 пункту 4 розділу V Інструкції № 558 зазначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з органу Держприкордонслужби (крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні) виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з органу Держприкордонслужби (крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні) виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали.
Грошове забезпечення в цьому разі обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовці мали право на день звільнення від посад (звільнення від виконання службових обов`язків). У разі якщо в зазначені періоди у військовослужбовців відбулися зміни розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та додаткових видів грошового забезпечення або норм грошового забезпечення, грошове забезпечення перераховується з урахуванням нових розмірів за кожним з видів грошового забезпечення з дня, з якого відбулися відповідні зміни.
У разі якщо загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою перевищив чотири місяці поспіль (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні), грошове забезпечення виплачується за умови, що таке перебування продовжене рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби на підставі висновку закладу охорони здоров`я (військово-лікарської комісії) Держприкордонслужби.
Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, посадові оклади виплачуються за весь період перебування на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою.
Суд зазначає, що перебування позивача на лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, підтверджується, зокрема, висновком комісії від 19.05.2022, довідками №1372 від 14.06.2022 Львівського військово-медичного клінічного центру (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, ГВЛК №364 від 10.06.2022, більше чотирьох місяців і таке перебування не продовжене рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби для виплати позивачу грошового забезпечення, а отже не повинно негативно впливати на право позивача на отримання в належному розмірі компенсації за не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної і додаткової відпустки, а також виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.
Доводи апелянта про те, що, у зв`язку з перебуванням позивача в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону 2 роки 7 місяців, розмір грошового забезпечення на момент звільнення з військової служби склав 0,00 грн., відповідно розрахунок грошової компенсації за не використані дні основної щорічної відпустки, додаткової відпустки та розрахунок одноразової грошової винагороди у зв`язку зі звільненням складає 0,00 грн., колегія суддів не приймає, оскільки, вони спростовують передбачене Законом № 2011-XII право позивача на компенсацію за не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної і додаткової відпустки та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на компенсацію за не використані за час проходження військової служби дні щорічної відпустки за 2022 рік (30 днів), за 2023 рік (30 днів), за 2024 рік (35 днів), за 2025 рік (35 днів) та за 112 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 10 календарних років служби (з 31.05.1995 по 24.10.1996; з 16.07.2015 по 19.12.2016; з 23.03.2017 по 10.04.2025).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 р. у справі №200/5077/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 р. у справі №200/5077/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 19 березня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко