УХВАЛА

22 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №240/13228/25
адміністративне провадження № К/990/4756/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
суддя-доповідач - Стародуб О.П.,
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 (суддя Леміщак Д.М.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 (судді Смілянець Е.С., Драчук Т.О., Полотнянко Ю.П.)
у справі №240/13228/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Анастасія» ЛТД до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ТОВ "Центр Анастасія" ЛТД звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 02.11.2012 №532 в частині анулювання виданого йому спецдозволу № 3903 від 20.06.2006.
В обґрунтування позовних вимог покликалось на те, що оскаржуваний наказ прийнятий без належного обґрунтування та з порушенням процедури. 
Покликається на те, що не знав про перевірку та приписи, а також не отримував повідомлень про зупинення чи анулювання спецдозволу. Також покликається на поважність підстав пропуск строку звернення через відсутність повідомлення про оскаржуваний наказ до 29.04.2025.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 20.06.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Анастасія» ЛТД отримало спеціальний дозвіл на користування надрами № 3903 з метою видобування лабрадориту, придатного для видобутку блоків та виробництва плит і облицювальних виробів з них, тріщинуватого лабрадориту та відходів виробництва, придатних для виробництва будівельного щебеню, на Небізькому родовищі, розташованому в Житомирській області, зі строком дії 20 років.
Укладено угоду про умови користування надрами №3903 від 20.06.2006 як невід`ємну частину спеціального дозволу.
У лютому 2012 року Державна служба геології та надр України провела планову перевірку діяльності позивача, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, зокрема невиконання пункту 2 особливих умов дозволу в частині проведення щорічного радіаційного контролю за породами в кар`єрі на відповідність вимогам НРБУ-97, відсутність геологічного обслуговування гірничих робіт та ведення геологічної документації, відсутність плану розвитку гірничих робіт, що зафіксовано актом перевірки від 22.02.2012 № 11.
16.04.2025 позивач надіслав лист № 01 щодо надання звітності за 2024 рік стосовно виконання програми робіт відповідно до угоди про умови користування надрами від 20.06.2006.
29.04.2025 Державна служба геології та надр України надіслала лист № 3250/02-5/2-25, в якому повідомлено позивача про зупинення дії спеціального дозволу наказом від 26.06.2012 № 299 та анулювання дозволу наказом від 02.11.2012 № 532, з доданими витягами з цих наказів.
Вважаючи наказ Державної служби геології та надр України від 02.11.2012 № 532 в частині анулювання дозволу протиправним, позивач звернувся до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2025, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 02.11.2012 № 532 в частині анулювання спецдозволу № 3903 від 20.06.2006, виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр Анастасія» ЛТД.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваного наказу існував спір щодо наявності порушень та підстав для припинення права користування надрами. За таких обставин відповідач, відповідно до прямої вказівки частини другої статті 26 Кодексу України про надра, був зобов`язаний звернутися до суду з позовом про припинення права позивача на користування надрами.
При цьому судами застосовано висновки Верховного Суду у постанові від 10.05.2018 у справі №802/4846/13-а.
Також суди виходили з того, що позивачем строк звернення до суду не пропущено, оскільки про анулювання дозволу він дізнався лише 29.04.2025, отримавши лист Держгеонадр № 3250/02-5/2-25. На підтвердження цього позивач додав до позовної заяви копію вказаного листа.
Також суди виходили з того, що відповідач визнав, що докази відправлення кореспонденції на адресу позивача (листи від 02.07.2012 та 07.11.2012) у нього відсутні, оскільки вони були знищені за актом від 19.10.2021 у зв`язку зі спливом строків зберігання.
Також суди виходили з того, що позивач надав докази, що продовжував господарську діяльність після 2012 року, не знаючи про анулювання: сплачував податки, подавав декларації з податку на нерухомість та плату за землю за 2022- 2025 роки, проводив гірничі роботи у 2017- 2019 роках, відновлював роботи у 2024 році. Суди дійшли висновку, що це свідчить про те, що позивач діяв добросовісно, вважаючи дозвіл чинним.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу. 
В обґрунтування касаційної скарги покликається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема, покликається на те, що про прийняття наказів Державної служби геології та надр України від 02.11.2012 № 532 та від 26.06.2012 № 299 повідомлено на юридичну адресу місцезнаходження позивача листами Держгеонадр від 07.11.2012 № 9974/01/14-12 та від 02.07.2012 № 5982/01/14-12.
Також покликається на те, що позивач не оскаржує ні припис від 22.02.2012 № 11-14/03/1, ні наказ Держгеонадр від 26.06.2012 № 299 про зупинення дії дозволу, а отже погоджується з ними.
Також покликається на те, що позивач не вжив заходів для усунення причин зупинення дії дозволу, в установлений строк не виконав вимог припису, тому наявні підстави для припинення права користування надрами згідно підпункту 9 пункту 23 Порядку №615.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування підпункту 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615.
Просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У відзиві позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України.
За правилами пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Ухвалою Верховного Суду від 18.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Підставою для відкриття касаційного провадження слугували доводи позивача про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування підпункту 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615 (Порядок №615).
Інших, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, підстав касаційного оскарження та спростувань висновків судів першої та апеляційної інстанцій касаційна скарга не містить.
Відповідно до статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.
Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.
Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.
Відповідно до підпункт 9 пункту 23 Порядку №615 право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.
Після відкриття касаційного провадження встановлено, що питання застосування підпункту 9 пункту 23 Порядку №615 у подібних правовідносинах уже було предметом розгляду Верховним Судом.
Так, у постанові від 10.05.2018 у справі № 802/4846/13-а, предметом оскарження у якій також був наказ про анулювання дозволу на користування надрами з підстав, передбачених підпунктом 9 пункту 23 Порядку №615, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
«У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини 1 статті 26 Кодексу, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.
Таким чином, об`єднуючою ознакою цих випадків є неналежне використання права, зокрема, використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення строків виконання певних робіт тощо.
Відповідно до частини 3 статті 26 зазначеного Кодексу законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.
Зокрема у Порядку надання дозволів можуть мати місце додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено частиною 3 статті 26 Кодексу, але не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами воно може припинятися лише у судовому порядку.
Отже, у разі незгоди користувачів з анулюванням спеціального дозволу на користування надрами припинення такого права здійснюється у судовому порядку.»
У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що, як і у справі №802/4846/13-а, позивач згоди на анулювання спеціального дозволу не надавав, відтак суди дійшли висновку, що відповідач протиправно прийняв рішення про його анулювання в позасудовий спосіб.
Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду, який сформульовано у постанові від 10.05.2018 у справі № 802/4846/13-а.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).
З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
Керуючись статтями 345, 339 Кодексу адміністративного судочинства України, 
У Х В А Л И В:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 у справі № 240/13228/25 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді:
О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук