Справа № 521/3553/25
Номер провадження № 2/521/407/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року         м. Одеса

Хаджибейский районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Громіка Д.Д.,
при секретарі - Котигорох Н.С.,
за участі:
представника позивача - ОСОБА_1 
позивача - ОСОБА_2 
представника відповідача - ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Одесі, в порядку загальногьо позовного провадження, цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача посилається на те, що вона,  ОСОБА_2 , є рідною сестрою ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 Приморською державної нотаріальною конторою у м. Одесі було заведено спадкову справу №721с/2021. Із заявами про прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_5 звернулись  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка була співмешканкою померлого. Разом із тим, ОСОБА_4 не спілкувалась з померлим батьком, не відвідувала його, не цікавилась станом його здоров`я та не надавала йому будь-яку допомогу. Протягом останніх років тільки ОСОБА_2 допомагала та піклувалася про брата, приносила йому ліки, продукти харчування, надавала іншу допомогу. Після смерті ОСОБА_5 за рахунок  ОСОБА_2  було організовано та проведено його поховання.
Таким чином, позивач вважає, що вона є спадкоємцем за законом наступної черги, яке може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, враховуючи те що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцю, який через похилий вік був у безпорадному стані.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року цивільну справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
30 жовтня 2025 року представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі та вважає їх необґрунтованими, наголошуючи на тому, що у своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що вона є рідною сестрою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та оскільки ОСОБА_5 був дуже хворою людиною, неодноразово проходив лікування в стаціонарі, різних лікарнях, був інвалідом 3 групи та мав похилий вік, він не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім неї ніякої допомоги, а ні матеріальної, а ні моральної ОСОБА_5 не надавав. Вона забезпечувала його ліками, продуктами харчування, кожного дня здійснювала телефонні розмови для того, щоб дізнатися про його самопочуття, яка необхідна їжа та ліки. У свою чергу дочка, ОСОБА_4 , відповідач по справі, будь-якої належної та достатньої моральної, психологічної та матеріальної допомоги своєму батьку не надавала, не цікавилася станом його здоров`я і взагалі не цікавилася його життям, а тому на її думку ці обставини надають їй право на зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_5 та надання їй права на спадкування у першій черзі. Як вбачається з наданої до суду медичної документації, що хвороби ОСОБА_5 не свідчать про його тяжкий стан, що він потребував здійснення над ним опіки. ОСОБА_5 помер у віці 66 років, проте немає свідчень, що у цьому віці він перебував у безпорадному стані, під час якого він був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби. Надані докази не можуть свідчити про те, що ОСОБА_2 тривалий час здійснювала опіку над ОСОБА_5 , а саме надавала йому нематеріальні послуги та матеріально його забезпечувала. Крім цього 25 листопада 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси розглянув цивільну справу ( №521/13242/22) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості для одержання права на спадкування. По даній справі була проведена посмертна судово-медична експертиза. За висновком експерта, згідно наданих медичних документів ОСОБА_5 , за весь згаданий час перебував в свідомості, був орієнтований в просторі та часі, самостійно пересувався, періодично проходив курси стаціонарного лікування та міг самостійно обслуговувати себе. У період ремісії (при відсутності загострень хвороб) наявні захворювання не потребували стороннього догляду. Крім цього, до матеріалів не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що позивачем на постійній основі надавалась матеріальна допомога. Представник відповідача також звертає увагу суду на те, що існує розбіжність у наданих позивачкою документах. Так, прізвище позивача зазначено « ОСОБА_7 » в інших документах « ОСОБА_8 ». В свідоцтві про народження ОСОБА_5 відомості про матір вказано « ОСОБА_9 », в Свідоцтві про народження позивача прізвище вказано « ОСОБА_10 »- мати « ОСОБА_11 », в Свідоцтві про шлюб позивача прізвище вказано російською мовою « ОСОБА_12 ». Дані розбіжності у написі прізвищ унеможливлює вирішення питання про належність позивача до спадкоємців померлого ОСОБА_5 .
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року у справі №521/3553/25 підготовче провадження було закрито та справу було призначено до розгляду по суті.
Суд, заслухавши сторін та їх представників, свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Копаньов О.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. 
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні додатково зазначила, що є рідною сестрою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя її брат часто хворів і вона постійно матеріально допомагала, як у придбанні ліків, так і у допомозі по догляду. Позивач також повідомила, останні 22 роки перед смертю, брат спільно проживав з ОСОБА_6 , яка також піклувалась про нього.
На запитання представника відповідача, позивач повідомила, що працює провідником вагону та її графік складає тиждень у відрядженні, тиждень відпочинку. Щодо наявності підтверджень придбання ліків та надання матеріальної допомоги брату, позивач повідомила, що такі підтвердження у неї відсутні. Позивач також повідомила, що дочка не відвідувала батька за місцем його проживання через неприязнені стосунки з ОСОБА_6 . Будь-яких підтверджень, щодо ухилення дочки від надання допомоги батьку, позивач надати не могла, а також не змогла довести, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані і потребував допомоги з боку відповідачки.
На запитання суду, позивач повідомила, що придбання ліків брату та організація поховання було її особистим волевиявленням.
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Затинацька Є.І. заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, з підстав не доведення позивачем належними і допустимими доказами наявності вказаних у статті 1259 ЦКУ юридичних фактів у їх сукупності, для зміни черговості одержання права на спадкування. 
Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною у судовому засіданні, пояснила що була сусідкою померлого з 2002 року. ОСОБА_4 разом із онуком померлого вона бачила один раз, Проте ОСОБА_5 завжди тепло відзивався про свою доньку. Про будь - які сварки між батьком та донькою їй не відомо. Свідок також повідомила, що ОСОБА_5 не перебував у безпорадному стані, оскільки проживав із ОСОБА_6 , яка за ним піклувалась і доглядала. Щодо позивача, свідок повідомила, що ОСОБА_2 є сестрою померлого і приблизно два рази на місяць провідувала брата та привозила ліки та пакети із продуктами.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач   ОСОБА_14 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 , її матір`ю зазначено ОСОБА_11 .
Позивач наголошує, що являється рідною сестрою   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Матір`ю   ОСОБА_5 зазначено   ОСОБА_9 .
Отже судом встановлені розбіжності у прізвищах позивача із померлим. Будь яких доказів щодо усунення зазначених розбіжностей стороною позивача не надано. 
18.11.1983 року був укладений шлюб, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 складене російською мовою, відповідно до якого (мовою оригіналу) « ОСОБА_15 и ОСОБА_16 » уклали шлюб. Після укладення шлюбу було присвоєне прізвище позивачці « ОСОБА_17 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що було складено відповідний актовий запис за № 12190 та про що свідчить свідоцтво про смерть серії  НОМЕР_4 , яке було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
08.12.2021 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 .
08.02.2022 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 .
Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса була заведена спадкова справа №721с/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_4 не спілкувалась з померлим батьком ОСОБА_5 , не відвідувала його, не цікавилась станом його здоров`я та не надавала йому будь-яку допомогу. Протягом останніх років тільки вона допомагала та піклувалася про брата, приносила йому ліки, продукти харчування, надавала іншу допомогу. Після смерті ОСОБА_5 за її рахунок було організовано та проведено поховання ОСОБА_5 .
Проте, жодних підтверджень викладених у позові обставин, окрім медичної документації щодо лікування та обстеження ОСОБА_5 матеріали справи не містять, а навпаки з тексту рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року по цивільній справі (№521/13242/22) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості для одержання права на спадкування вбачається, що однією із підстав на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_6 зазначала, що саме вона піклувалася, доглядала та займалася організацією та похованням ОСОБА_5 .
Суд також звертає увагу, що представником відповідача до відзиву надано рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі (№521/13242/22) від 25 листопада 2024 року, яке набрало чинності. По даній справі була проведена посмертна судово-медична експертиза ОСОБА_5 . За висновком експерта, згідно наданих медичних документів ОСОБА_5 , за весь згаданий час перебував в свідомості, був орієнтований в просторі та часі, самостійно пересувався, періодично проходив курси стаціонарного лікування та міг самостійно обслуговувати себе. У період ремісії (при відсутності загострень хвороб) наявні захворювання не потребували стороннього догляду.
Як визначено ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):
перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;
друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;
третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;
четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;
п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).
Оскільки стаття 1265 ЦК України, серед іншого, передбачає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, то суд вважає що онуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того родича, який був би спадкоємцем. У такому разі вони спадкують ту частку, яка належала б їх відповідному родичу, якби він був живий.
Також, згідно зі ст. 1266 Цивільного кодексу України, онуки спадкодавця спадкують за правом представлення ту частку, яка належала б їхнім померлим батькам (дітям спадкодавця), якби вони були живі на час відкриття спадщини. Це правило діє, якщо батьки онуків померли до відкриття спадщини або одночасно зі спадкодавцем.
Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дає змогу стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими юридичними фактами, як відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти, як зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.
Позивач ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України, як спадкоємець другої черги за законом може одержати право на спадкування майна покійного ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкоємцем першої черги за законом.
Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:
1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо);
2) матеріальне забезпечення спадкодавця;
3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;
4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;
5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).
Суд констатує, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , підтвердила те, що до самої смерті спадкодавець ОСОБА_5 міг самостійно забезпечувати свої потреби, як фізично, так і матеріально, не перебував у безпорадному стані. Матеріали справи не містять жодних доказів перебування померлого ОСОБА_5 у безпорадному стані, та його тривалого матеріального утримання позивачем.
При цьому, доводи позивача про те, що вона кілька разів на місяць привозила брату продукти, підтверджується лише показами допитаного у судовому засіданні свідка, зі сторони позивача.
Разом з цим, суд зазначає, що наведені позивачем та свідком з її сторони обставини: привезення позивачем ОСОБА_2 померлому ОСОБА_5 продуктів, не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, а свідчать лише про нормальні стосунки між позивачем та померлим.
Також суд враховує, що зі слів позивача вона працює провідником пасажирського вагону та її графік передбачає перебування у тижневому відрядженні з тижневим відпочинком, що у свою чергу виключало можливість постійного піклування та догляду за ОСОБА_5 . 
Таким чином, суд дійшов висновку що позивачка ОСОБА_2 не надала до суду передбачених статтями 77, 78 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що за життя ОСОБА_5 через похилий вік чи тяжку хворобу або каліцтво, перебував у безпорадному стані, а позивач тривалий час матеріально забезпечувала та опікувалась ним, що виключає можливість зміни черги порядку спадкування та визнання за ОСОБА_2 права спадкування разом із спадкоємцями першої черги.
Така позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 24.01.2024 року за результатами розгляду справи № 640/19045/17, які суд вважає за необхідне застосувати при розгляді даної справи, в порядку ч.4 ст. 263 ЦПК України.
При прийнятті рішення по даній справі судом також враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у наступних постановах: від 10.04.2024 року по справі № 372/2920/22-ц; від 10.04.2024 року по справі № 362/185/21; від 13.03.2024 року по справі № 161/13140/22, від 06.03.2024 року по справі № 277/442/23, від 24.01.2024 року по справі № 640/19045/17, від 17.01.2024 року по справі № 757/30128/20-ц, від 29.11.2023 року по справі № 756/3889/20, від 04.12.2023 року по справі № 543/563/22.
Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою викладених в позові обставин, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування – відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя:            Д.Д. Громік