Справа № 314/1088/26
Провадження № 3/314/753/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2026           м. Вільнянськ  Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Швець О.В., розглянула матеріал, який надійшов із військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби та посада: військова частина НОМЕР_1 , заступник командира інженерно-саперної роти з психологічної підтримки персоналу, інші відомості суду не відомі,
за військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП 
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення АА № 07 від 21.02.2026, молодший лейтенант ОСОБА_1 був зобов`язаний 02.02.2026 вибути до ВЧ НОМЕР_1 для подальшого проходження служби і прибути до тимчасового місця розташування 03.02.2026. Молодший лейтенант ОСОБА_1 20.02.2026 самостійно прибув у тимчасове розташування ВЧ НОМЕР_1 . Під час проведення розслідування було встановлено, що з 04.02.2026 по 19.02.2026 молодший лейтенант ОСОБА_1 перебував на лікуванні у «ФОП ОСОБА_2 » АДРЕСА_2 . 03.02.2026 не з`явився вчасно на службу і був незаконно відсутній у тимчасовому розташуванні ВЧ НОМЕР_1 . Відтак ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин на службі менше 10 діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до пункту 21 Інструкції про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.
Факт безпідставної відсутності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 з 02.02.2026 по 03.02.2026 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до вимог ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, молодший лейтенант ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), або поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, з порушенням статутних обов`язків, всупереч інтересам військової служби, молодший лейтенант ОСОБА_1 без належних правових підстав та без поважних причин був відсутній у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 з 02.02.2026 по 03.02.2026 та, як наслідок, вважається таким, що вчинив самовільне залишення частини тривалістю до трьох діб.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами Президента України по теперішній час.
Частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла станом на момент вчинення молодшим лейтенантом ОСОБА_1 протиправного діяння) законодавцем встановлено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само за ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Зазначене дозволяє дійти до висновку про відсутність у діях молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, з огляду на тривалість перебування останнього поза місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 протягом 24 годин.
В свою чергу, приписами частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
В той же час, частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Системний аналіз вище зазначених норм права у редакції станом на час вчинення молодшим лейтенантом ОСОБА_1 протиправних діянь свідчить про те, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин лише понад 3 (три) доби утворює склад військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та унеможливлює притягнення військовослужбовців (крім строкової служби) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте, слід дійти до висновку, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин до 3 (трьох) діб утворює склад військового адміністративного правопорушення, оскільки за таких умов відсутня конкуренція між правовими нормами, зазначеними у ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Кваліфікація дій молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення унеможливлюється з огляду на пряму вказівку законодавцем у диспозиції зазначеної частини про незастосування її під час дії воєнного стану.
З пояснень військовослужбовця молодшого лейтенанта ОСОБА_1 не встановлено обставин, які б свідчили про наявність поважних причин для відсутності у місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 .
За викладених вище обставин, молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 протиправно, всупереч інтересам військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, був відсутній у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 з 02.02.2026 по 03.02.2026 без поважних причин.
Таким чином, молодший лейтенант ОСОБА_1 на протязі 02.02.2026 по 03.02.2026 вчиняв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП (Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб) тривалістю 24 години.
Факт вчинення молодшим лейтенантом ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання, у якому просив звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, оскільки вважає, що умислу та безпричинної відсутності не переслідував. 
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується повністю доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії АА№ 07 від 21.02.2026 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП; письмовими поясненнями особи, відносно якої було складено протокол про військове адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ; та іншими матеріалами справи.
З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в справі про військове адміністративне правопорушення сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення військового адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду справи про військове адміністративне правопорушення.
Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в справі, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, та наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винний у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Водночас, відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, тобто законодавець дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника такий метод виховного впливу, що не пов`язаний ні з адміністративним стягненням, ні із заходом громадського впливу.
Дослідивши надані суду матеріали справи про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та пояснення останнього, встановлено, що дійсно останній прибув до військової частини з відпустки із запізненням (безпідствно 24 години).
Крім того, як у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що 03.02.2026 року не з`явився вчасно на службу оскільки він захворів і з 04.02.2026 по 19.02.2026 перебував на лікуванні.
Враховуючи вищевказане, та вирішуючи справу відносно ОСОБА_1 , відповідно до оцінки всіх обставин провини й особистості ОСОБА_1 , вважаю, що останній може бути звільнений від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю військового правопорушення, оскільки не надані суду будь-яких відомостей про настання тяжких чи негативних наслідків для інших фізичних чи юридичних осіб, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1 , який характеризується позитивно, фактичне визнання своєї провини, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні дані про вчинення ним інших військових адміністративних правопорушень, та приймаючи до уваги, що останній був відсутній у військовій частині безпідставно одну добу, вважаю, що за можливе обмежитись ОСОБА_1 усним зауваженням.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.22, 283, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Визнати  ОСОБА_1 , винним у скоєнні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Звільнити  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.
Суддя         О.В. Швець
20.03.2026