СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/4602/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.
за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації (вх.1684 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Жельне С.Ч., повне рішення складено 28.02.2025) у справі №922/4602/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м.Київ,
до Комунального закладу "Куп`янська спеціальна школа" Харківської обласної ради, м.Куп`янськ Харківської області,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків,
про стягнення коштів 125 566,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Комунального закладу "Куп`янська спеціальна школа" Харківської обласної ради боргу у загальній сумі 125 566,60 грн, з якого: 36 655,34 грн - основний борг; 56 097,28 грн - пеня; 5 994,02 грн - 3% річних; 26 819,96 грн - інфляційні втрати.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті поставленого природного газу за договором №19-1036/21-БО-Т постачання природного газу від 06.11.2021 за період з січня по серпень 2022 року.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24, ухваленим у порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено повністю.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідачем не спростовано у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача, в зв`язку з чим суд визнав позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Не погодившись із означеним рішенням, Харківська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації 25.07.2025 через підсистему "Електронний суд" звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить: поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24, прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі; залучити до участі у справі Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи №922/4602/24 як докази документи, додані до апеляційної скарги; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" відмовити; судові витрати покласти на позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:
- в оскаржуваному рішенні судом зазначено про неможливість повідомити відповідача про розгляд справи у зв`язку з відсутністю роботи Укрпошти на території міста Куп`янська враховуючи активні бойові дії. Також судом зазначено про відсутність іншої адреси відповідача. Проте, як зазначає прокурор, на офіційному сайті відповідача за адресою https://parostok.com.ua/ наявна діюча електронна адреса для зворотного зв`язку (pr.kupyansk@intematkh.org). Аналогічна адреса також зазначена на офіційному вебсайті Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, який є органом, уповноваженим на управління діяльністю спеціальною школою. Інформація про надіслання ані позовної заяви, ані судових повідомлень про розгляд справи (відкриття провадження) на вказану електронну пошту у судовому рішенні відсутня. Ухвалюючи рішення про можливість розгляду справи за відсутністю належного повідомлення відповідача суд дійшов висновку про достатність публікації повідомлення про відкриття провадження у справі на офіційному вебпорталі судової влади України;
- загальновідомим є факт, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації по вересень 2022 року м. Куп`янськ перебувало у тимчасовій окупації, а після звільнення зазнавало постійних обстрілів та бомбардувань з боку агресора та на цей час залишається зоною активних бойових дій, що становить загрозу для життя та здоров`я як для вихованців, так і для персоналу закладу. Враховуючи вказане, з лютого 2022 року Спецшкола не могла здійснювати свою роботу за місцем реєстрації юридичної особи, за якою укладений договір про постачання;
- Згідно з текстом оскаржуваного рішення, підставою для стягнення коштів стала заборгованість за нібито спожитий Спецшколою природний газ у період з січня 2022 року по серпень 2022 року. Проте, факт споживання природного газу підтверджується лише відповіддю Оператора ГТС від 24.09.2024 № ТОВВИХ-24-14591, яка надана на адвокатський запит. Інформація про підтвердження споживання природного газу відповідачем у вказаний період відсутня, як і відсутні підтверджені обсяги споживання та акти приймання-передачі, необхідність яких передбачена умовами договору;
- Господарським судом Харківської області розглядалась справа № 922/4940/23 за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до КЗ «Куп`янська спецшкола» про стягнення заборгованості за розподіл природного газу упродовж березня 2022 року по червень 2023 року. Під час розгляду справи № 922/4940/23 спростовано факт користування Спецшколою послугою з розподілу природного газу, зокрема, у період з лютого 2022 року по серпень 2022 року. Так, у зв`язку з окупацією м. Куп`янська у цей період, Спецшкола за місцем юридичної адреси, за якою укладений договір, не працювала. Відповідачем надано довідку Куп`янської міської військової адміністрації від 08.01.2024 №32 про період окупації міста, проведення активних бойових дій на території, відсутність комунікацій, нездійснення державними органами своєї діяльності. Вказане підтверджує неможливість здійснення діяльності закладом освіти за юридичною адресою, оскільки становило на той час та становить на цей час загрозу для життя та здоров`я як для вихованців, так і для персоналу закладу, у зв`язку з чим діяльність по теперішній час здійснюється дистанційно. Крім того, судом встановлені обставини та підтверджений факт припинення у лютому 2022 року договірних відносин відповідача щодо постачання природного газу. Таким чином, судом у справі № 922/4940/23 встановлено відсутність підстав для задоволення позову про стягнення зі Спецшколи заборгованості за розподіл природного газу у зв`язку зі спростуванням відповідачем факту користування цією послугою з початку повномасштабного вторгнення. З такими висновками погодився й Східний апеляційний господарський суд під час розгляду апеляційної скарги позивача;
- відсутність актів приймання-передачі на постачання природного газу, підписаних відповідачем, відсутність існування договірних відносин відповідача щодо розподілу газу з початку повномасштабного вторгнення, спростовує обставини позовних вимог щодо існування заборгованості за постачання природного газу у період з початку повномасштабного вторгнення;
- під час ухвалення рішення про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат судом першої інстанції не враховані зміни до чинного законодавства про списання таких платежів, які нараховані після 24.02.2022;
- під час подання позовної заяви ані позивачем, ані судом не залучено до участі Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, що свідчить про відсутність захисту у судовому процесі інтересів держави та загрозу незаконного вибуття бюджетних коштів, що зачіпає інтереси держави.
02.09.2025 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10466), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до умов договору (п.5.1) та неповністю розрахувався за поставлений природний газ. Позивач правомірно нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати у зазначених у позовній заяві розмірах, відповідно до умов договору та положень чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи. Доказів, які спростовують вищевикладене, відповідачем суду надано не було. Споживання за листопад 2021-квітень 2022 повністю погашене та частково погашене за травень 2022 року. За період червень-серпень 2022 відповідач взагалі не здійснив оплати. Відповідач ухилився від документального оформлення спожитих обсягів природного газу за періоди з січня 2022 р. по серпень 2022 р. Так, за періоди поставки з січня 2022 р. по серпень 2022 р. споживачем не підписано відповідні Акти приймання-передачі природного газу, у зв`язку з цим, враховуючи дані Інформаційної платформи щодо обсягів спожитого природного газу, обсяги є встановленими, а вартість природного газу визначена з урахуванням ціни такого газу, що узгоджена сторонами в договорі. Укладаючи договір на поставку природного газу відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування штрафних санкцій. Відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб. Повномасштабне вторгнення рф на територію України не позбавляє автоматично мешканців, що залишились на території тимчасової окупації, статусу громадян України і не є наслідком моментального відключення від опалення в період опалювального сезону.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2025, зокрема, задоволено клопотання Харківської обласної прокуратури про залучення до участі у справі №922/4602/24 Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №922/4602/24 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23 та оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови.
Ухвалою суду від 29.10.2025 поновлено апеляційне провадження у справі №922/4602/24.
Ухвалою суду від 03.12.2025 зупинено провадження у справі №922/4602/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду.
Ухвалою суду від 12.02.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24 та призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 09.03.2026.
Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В., яка входила до складу колегії суддів, для розгляду справи №922/4602/24 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В., суддя Крестьянінов О.О.
Прокурор у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд у її задоволенні відмовити.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Комунальним закладом "Куп`янська спеціальна школа" Харківської обласної ради (споживач) укладено договір № 19-1036/21-БО-Т постачання природного газу, згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Відповідно до п.1.2 договору природний газ, шо поставляється за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб.
Згідно з п.3.1 договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. 
За умовами п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
У підпункті 3.5.2. п.3.5. договору передбачено, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. 
Відповідно до підпункту 3.5.2 п.3.5. договору визначено, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника. 
Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (підпункт 3.5.3 п.3.5. договору).
Згідно з підпунктом 3.5.4 п.3.5. договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Відповідно до п.4.1 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,42 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 554,00 грн.
Загальна вартість цього договору на дату укладення становить 2 055 455,00 грн, ПДВ - 411 091,00 грн, разом 2 466 546,00 грн (п.4.3 договору).
У п.5.1 договору встановлено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Згідно з п.7.2. договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
За умовами п.10.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення договору, і сторони не могли передбачити їх.
Даний договір набирає чинності з дати його укладення і діє в частині поставки газу до 31.12.2025 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.
28.12.2021 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої, зокрема, п.4.3 договору викладено в наступній редакції: «Загальна вартість цього договору становить 1 922 729,32 грн, ПДВ - 384 545,86 грн, разом 2 307 275,18 грн (п.4.3 договору).
Між сторонами на виконання умов зазначеного договору були підписані наступні акти приймання - передачі природного газу:
- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2021, обсяг переданого газу: 10,37872 тис.куб.м, вартістю: 171 809,28 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2021, обсяг переданого газу: 18,68609 тис.куб.м, вартістю: 309 329,44 грн.
У позовній заяві позивач наголошує, що у період з січня 2022 р. по серпень 2022 р. відповідач спожив природний газ у наступному обсязі:
січень 2022 - 19 735,89 м3; 
лютий 2022 - 13 353,84 м3; 
березень 2022 - 11 578,79 м3; 
квітень 2022 - 0,87 м3; 
травень 2022 - 1 254,39 м3; 
червень 2022 - 1 089,27 м3; 
липень 2022 - 0,89 м3; 
серпень 2022 - 0,06 м3.
На підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи надано дані Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Позивач вказує, що відповідач від документального оформлення спожитих обсягів природного газу за періоди січень 2022 р. - серпень 2022 р. ухилився, та за вказані періоди акти приймання-передачі природного газу не підписав, у зв`язку з цим, враховуючи дані Інформаційної платформи щодо обсягів спожитого природного газу, обсяги є встановленими, а вартість природного газу визначена з урахуванням ціни такого газу, що узгоджена сторонами в договорі.
За розрахунком позивача, вартість спожитого природного газу за період січень-серпень 2022 року є наступною: 
у січні 2022р. спожито газ на суму 326 707,82 грн, 
у лютому 2022р. спожито газ на суму у 221 059,40 грн, 
у березні 2022р. спожито газ на суму 191 502,72 грн, 
у квітні 2022р. спожито газ на суму 14,39 грн, 
у травні 2022р. спожито газ на суму 20 765,17 грн, 
у червні 2022р. спожито газ на суму 18 031,78 грн, 
у липні 2022р. спожито газ на суму 14,74 грн, 
у серпні 2022р. спожито газ на суму 1,00 грн.
Як вказує позивач, у період з листопада 2021 р. по серпень 2022 р. відповідач спожив природний газ на загальну суму 1 259 235,74 грн. При цьому, оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 1 222 580,40 грн. 
Згідно розрахунку позивача, у відповідача виникла заборгованість за період травень- серпень 2022 року у розмірі 36 655,34 грн.
За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем нараховані та заявлені до стягнення також пеня у розмірі 56 097,28 грн за загальний період з 17.05.2022 по 17.04.2023, три проценти річних у розмірі 5 994,02 грн за загальний період з 17.05.2022 по 31.08.2024 та інфляційні втрати у розмірі 26 819,96 грн за загальний період з червня 2022 року по вересень 2024 року.
Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача з листом від 18.07.2022 за №04-15/47, в якому просив залишок попередньої оплати, що обліковується станом на 01.01.2022 за договором в сумі 38 304,46 грн повернути на розрахунковий рахунок Комунального закладу "Куп`янська спеціальна школа" Харківської обласної ради.
Харківською обласною прокуратурою 08.07.2025 до Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації направлений лист № 24-274вих-25 про наявність підстав для оскарження судового рішення у цій справі з метою захисту інтересів держави, зі змісту якого вбачається, що за результатами моніторингу відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Комунального закладу «Куп`янська спеціальна школа» про стягнення коштів у сумі 125 566,60 грн. Опрацюванням змісту вказаного рішення встановлено, що газопостачальна компанія звернулась до суду з позовною заявою про стягнення боргу за постачання природного газу у період з січня по серпень 2022 року. Вказаний вище період збігається з періодом, який був предметом дослідження під час розгляду Господарським судом Харківської області справи № 922/4940/23 за позовом AT «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про стягнення з КЗ «Куп`янська спеціальна школа» заборгованості за розподіл природного газу, в яку обласною прокуратурою здійснено вступ. Під час розгляду справи № 922/4940/23 спецшколою спростовано факт користування природним газом внаслідок обставин непереборної сили, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства відмовлено. Враховуючи те, що судом, під час розгляду вказаної справи, встановлено відсутність факту користування спецшколою послугою з розподілу природного газу у період з лютого 2022 року по серпень 2022 року, є наявні підстави для оскарження судового рішення у справі № 922/4602/24 про стягнення коштів та постачання газу упродовж цього періоду. Відповідно до Статуту спецшколи, затвердженого головою Харківської обласної ради 06.08.2019 та погодженого з Департаментом науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації (далі - Департамент), фінансування спецшколи здійснюється з обласного бюджету, фінансово-господарська діяльність здійснюється на підставі перспективних і поточних планів при погодженні з Департаментом, якому спецшкола підзвітна. Департамент є головним розпорядником бюджетних коштів, виділених обласним бюджетом на потреби освіти в регіоні, здійснює фінансове забезпечення школи (п. 8 ч. 4, п. 38-39 ч. 5 Положення про Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 18.05.2020 № 269). Крім того. Департамент, відповідно до покладених на нього завдань, організовує та контролює роботу комунальних закладів та установ освіти, здійснює аналіз та контроль за провадженням їх фінансово-господарської діяльності в межах повноважень, визначених законом. Стягнення з комунальної установи, яка підзвітна Департаменту та фінансується з обласного бюджету, коштів за послугу, якою спецшкола не користувалась, призводить до нецільового та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає інтересам держави у сфері охорони дитинства та потребує захисту. Крім того, виконання вказаного судового рішення впливає на обов`язки Департаменту щодо його виконання, у зв`язку з чим під час розгляду справи суд повинен був залучити Департамент до участі у справі. Враховуючи те, що Департамент є уповноваженою особою на захист інтересів держави у даному випадку, просила повідомити про намір оскаржити рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі № 922/4602/24 шляхом подання апеляційної скарги та надати інформацію чи сплачені кошти на виконання спірного рішення суду. Беручи до уваги необхідність термінового реагування на вказане судове рішення, просила розглянути інформацію у стислий строк, про результати розгляду повідомити обласну прокуратуру. Зазначила, що у разі невжиття відповідних заходів, прокуратурою, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», з метою захисту інтересів держави, буде здійснено вступ у справу та подано апеляційну скаргу на вказане вище судове рішення.
У відповідь Департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації листом №01-35/3962 від 14.07.2025 повідомив, що виступаючи заінтересованою стороною щодо законного та раціонального розподілу та витрачання бюджетних коштів, підтримує потребу у висуненні позовних вимог в інтересах держави, разом з цим, не має коштів цільового призначення на сплату судового збору для забезпечення цивільного позову. Департамент не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру із зазначеного питання органами прокуратури, на підставі положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в оскаржуваному рішенні судом зазначено про неможливість повідомити відповідача про розгляд справи у зв`язку з відсутністю роботи Укрпошти на території міста Куп`янська враховуючи активні бойові дії. Також судом зазначено про відсутність іншої адреси відповідача. Проте, на офіційному сайті відповідача за адресою https://parostok.com.ua/ наявна діюча електронна адреса для зворотного зв`язку (pr.kupyansk@intematkh.org). Аналогічна адреса також зазначена на офіційному вебсайті Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, який є органом, уповноваженим на управління діяльністю спеціальною школою. Інформація про надіслання ані позовної заяви, ані судових повідомлень про розгляд справи (відкриття провадження) на вказану електронну пошту у судовому рішенні відсутня. Ухвалюючи рішення про можливість розгляду справи за відсутністю належного повідомлення відповідача суд дійшов висновку про достатність публікації повідомлення про відкриття провадження у справі на офіційному вебпорталі судової влади України.
Згідно з положеннями статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (далі -ЄСІТС).
Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.
Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. 
Відповідно до пункту 3 Положення про ЄСІТС Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.
Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, який містить обов`язкові реквізити документа, правовий статус якого засвідчено кваліфікованим електронним підписом автора (підпункт 5.4 пункту 5 Положення про ЄСІТС).
Користувач ЄСІТС (користувач) - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень (підпункт 5.6 пункту 5 Положення про ЄСІТС).
Обов`язковість реєстрації Електронного кабінету в ЄСІТС для окремих категорій суб`єктів визначається процесуальним законодавством (пункт 10 Положення про ЄСІТС).
Процедура реєстрації Електронного кабінету юридичної особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису керівника такої юридичної особи, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Сертифікат кваліфікованого електронного підпису такої посадової особи повинен містити ідентифікаційні дані як юридичної, так і посадової особи. Керівник юридичної особи засобами програмного забезпечення Електронного кабінету може уповноважувати працівників юридичної особи (в тому числі себе) або інших фізичних осіб чи фізичних осіб - підприємців на перегляд, створення та надсилання електронних документів, а також вчинення інших дій від імені юридичної особи з використанням власних Електронних кабінетів таких фізичних осіб чи фізичних осіб - підприємців (пункт 11 Положення про ЄСІТС).
Відповідно до пункту 16 Положення про ЄСІТС процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС.
Підсистема "Електронний суд" (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Положення про ЄСІТС).
Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми "Електронний суд", якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням (пункт 25 Положення про ЄСІТС).
Підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
До Електронного кабінету користувачів надсилаються відомості, у тому числі про отримання та реєстрацію документів у справі, а також інші відомості, що призвели до зміни стану розгляду справи (пункт 37 Положення про ЄСІТС).
Вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства (ч.6 ст.6 ГПК України) відповідач зобов`язаний в обов`язковому порядку зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Відповідно до ч.7 ст.42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.01.2025, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4602/24; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; повідомлено відповідача про те, що на підставі частини 7 статті 42 ГПК України Комунальний заклад "Куп`янська спеціальна школа" Харківської обласної ради має обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами; постановлено, що учасники справи можуть отримати інформацію щодо цієї справи на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою https://hr.arbitr.gov.ua/sud5023/, а також мають можливість ознайомитися з матеріалами справи за допомогою підсистем (модулів) "Електронний суд" та "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У ч.5 ст.176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Місцезнаходженням відповідача - Комунального закладу "Куп`янська спеціальна школа" Харківської обласної ради (відповідно до Статуту) є: 63707, Харківська область, місто Куп`янськ, вулиця Харківська, будинок 101.
Представником відповідача у судовому засіданні було підтверджено, що спецшкола юридичну адресу не змінювала. 
Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно наказу №199 від 13.07.2023) Куп`янська міська територіальна громада з 17.09.2022 відноситься до зони бойових дій.
За інформацією АТ "Укрпошта", яка розміщена на офіційному вебсайті (https://www.ukrposhta.ua/ua), поштове відділення №63707 станом на час розгляду даної справи тимчасово не функціонує, а тому пересилання поштової кореспонденції до м.Куп`янськ, вулиця Харківська, будинок 101 є неможливим.
З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2024 відділом документального забезпечення та контролю складено акт №1/2025 про неможливість відправки кореспонденції, відповідно до якого на адресу відповідача поштова кореспонденція не направляється, у зв`язку з призупиненням Акціонерним товариством "Укрпошта" приймання та пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованих територій України та районів ведення бойових дій, на території яких не працюють відділення поштового зв`язку у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України - до поштового відділення 63707.
Інформація щодо іншої адреси відповідача в матеріалах справи відсутня.
Згідно зі ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.
Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах, оскільки дотримання процесуальних норм і строків судом та учасниками судового процесу є гарантією здійснення ними своїх суб`єктивних процесуальних прав, а також умовою ефективного здійснення судочинства.
Згідно з ч.4 ст.122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції повідомив відповідача про відкриття провадження у справі шляхом публікації оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
За приписами частини першої статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18).
Ухвала Господарського суду Харківської області від 06.01.2025 у даній справі була розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України до судових рішень. А отже, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були вчинені достатні дії для належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі.
Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта про те, що на офіційному сайті відповідача за адресою https://parostok.com.ua/ наявна діюча електронна адреса для зворотного зв`язку (pr.kupyansk@intematkh.org), з огляду на те, що, як вже зазначалось саме на відповідача покладено обов`язок зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, чого останнім зроблено не було. Суд у разі відсутності адреси учасника справи має через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України розмістити відповідну інформацію щодо розгляду справи. Обов`язку у суду та сторін розшукувати іншого учасника справи нормами чинного законодавства не передбачено. 
Крім того, умовами договору (п.13.5 договору) передбачено, що сторони зобов`язуються повідомляти одна одну рекомендованим листом з повідомленням про зміни власних платіжних реквізитів, ЕІС-коду, адреси, номерів телефонів, факсів у п`ятиденний строк з дня виникнення відповідних змін.
Щодо посилання апелянта про те, що загальновідомим є факт, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації по вересень 2022 року м. Куп`янськ перебувало у тимчасовій окупації, а після звільнення зазнавало постійних обстрілів та бомбардувань з боку агресора та на цей час залишається зоною активних бойових дій, що становить загрозу для життя та здоров`я як для вихованців, так і для персоналу закладу, в зв`язку з чим з лютого 2022 року Спецшкола не могла здійснювати свою роботу за місцем реєстрації юридичної особи, за якою укладений договір про постачання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції, чинній з 07.05.2022) тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.
У частині 1 статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції, чинній з 07.05.2022) передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:
1) сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;
2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих російською федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;
3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
За змістом положень абзацу 2 частини 1 та абзацу 1 частини 2 статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції, чинній із 20.03.2022) в умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини 1 статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. Здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.
Згідно з абзацом 2 частини 1 та абзацом 1 частини 2 статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції, чинній із 07.05.2022) в умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини 1 статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами 3 та 4 цієї статті.
До таких винятків належать: переміщення фізичними особами з тимчасово окупованої території особистих речей у ручній поклажі та супроводжуваному багажі; переміщення фізичними особами у разі необхідності евакуації з тимчасово окупованої території особистих речей та майна, що були у вжитку, які, на їхній розсуд, необхідні для облаштування на новому місці проживання, включаючи меблі, побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку; вивезення фізичними особами з тимчасово окупованої території на іншу територію України особистих речей та майна при здійсненні евакуації через лінію зіткнення по гуманітарному коридору.
Отже, відповідні винятки жодним чином не стосуються економічної діяльності суб`єктів господарювання на тимчасово окупованій території України, особливістю якої (діяльності) є запровадження на період тимчасової окупації законодавчої заборони переміщення товарів (робіт, послуг) з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі природного газу трубопровідним транспортом.
Законом України від 16.11.2022 № 2764-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану", який набрав чинності з 03.12.2022, частину 3 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" було викладено в редакції, згідно з якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Водночас відповідно до частини 3 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (у редакції, чинній із 01.01.2024) дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, до завершення перегляду якої зупинялося апеляційне провадження у цій справі (№ 922/4602/24), сформульовано такі висновки щодо комплексного застосування положень пункту 7 частини 1 статті 11, пунктів 1, 3 частини 1 статті 3 та статей 13, 131 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VІІ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в редакції, чинній із 07.05.2022) в подібних правовідносинах, що виникли у зв`язку з переміщенням електроенергії лініями електропередач на тимчасово окуповані території після їх окупації російською федерацією:
"Тобто, як за міжнародними правовими нормами, так і за законодавством України територія визнається окупованою в силу наявних фактичних обставин; натомість закон не може змінювати цього факту, а встановлює правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території.
Чинна редакція Закону № 1207-VII містить диференціацію правового режиму тимчасово окупованих територій України в контексті здійснення на них економічної діяльності та переміщення товарів, робіт та послуг (статті 13 та 13-1 Закону 1207-VII), а саме:
- до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 Закону, правила статей 13, 13-1 Закону застосовуються просто в силу приписів абзацу першого частини першої кожної з вказаних статей;
- до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 3 Закону, правила статей 13, 13-1 Закону застосовуються лише у разі, якщо рішенням Кабінету Міністрів України ці правила (тобто визначений ними правовий режим) поширені на такі тимчасово-окуповані території.
Це розмежування запроваджено Законом України від 15.03.2022 № 2138-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України", який набрав чинності 20.03.2022 шляхом доповнення статей 13, 13-1 Закону). Цим самим законом доповнено абзац другий частини третьої статті 4 Закону № 1207-VII.
Об`єднана палата бере до уваги, що з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини першої статті 3 Закону не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.
Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
Враховуючи викладене, об`єднана палата вважає, що висновок, викладений Верховним Судом у постанові у справі № 910/9680/23 про застосування до спірних правовідносин положень статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", з огляду на загальновідомий факт окупації міста Мелітополь, відповідає Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
У зв`язку з наведеним об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не відступила від викладеного в постанові Верховного Суду від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 висновку про поширення положень статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України."
Як убачається з матеріалів справи, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" (чинним із 27.12.2022 до 19.03.2025) затверджено відповідний Перелік, згідно з яким Куп`янська міська територіальна громада Харківської області, до складу якої входить 12 населених пунктів, зокрема, м.Куп`янськ, знаходилась під окупацією з 24.02.2022 по 09.09.2022, а з 09.09.2022 належить до території можливих бойових дій. Отже, в силу вимог частини 3 статті 75 ГПК України обставини окупації території Куп`янської міської територіальної громади Харківської області, та ведення на ній бойових дій є загальновідомими та не потребують доказування.
Відповідно до листа Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області від 08.01.2024 №32 під час окупації мобільний зв`язок та Інтернет був відсутній, органи влади, комунальні підприємства, установи та організації, поштові відділення у м.Куп`янську не працювали.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 виснувала, що з врахуванням висновків викладених у даній постанові, підставою для відмови в позову у цій справі, враховуючи положення статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, Суд керується принципом jura novit curia ("суд знає закони"), відповідно до якого суд під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин (суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum dabo tibi ius)).
На підставі викладеного, колегія суддів не оцінює доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, оскільки не покладає їх в основу судового рішення та приходить до висновку, що у задоволенні позову щодо стягнення основного боргу у розмірі 36 655,34 грн слід відмовити, з огляду на заборону постачання природного газу відповідачу, який у спірний період знаходився на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом, і не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 56 097,28 грн пені, 5 994,02 грн 3% річних та 26 819,96 грн інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне. 
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Згідно з п.7.2. договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Разом з цим, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 56 097,28 грн пені, 5 994,02 грн 3% річних та 26 819,96 грн інфляційних втрат не підлягають задоволенню, як похідні від основного боргу, в зв`язку з рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, тому рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24 слід скасувати, як таке, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до п.п.б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У ч.1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладається на позивача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 28.02.2025 у справі №922/4602/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул.Шолуденка, буд.1, м.Київ, 04116, код ЄДРПОУ 42399676) на користь Харківської обласної прокуратури (вул.Б. Хмельницького, 4, м.Харків, 61001, код ЄДРПОУ 02910108) 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.  

Повна постанова складена 17.04.2026.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя В.В. Лакіза