КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року місто Київ 
єдиний унікальний номер справи: 369/548/23 
номер провадження: 22-ц/824/5937/2026 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Здрілка Євгена Євгеновича на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року у складі судді Янченко А.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини і встановлення порядку участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні батька з дитиною і встановлення порядку побачень з дитиною,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею та визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини шляхом встановлення такого графіку спілкуванні з малолітнім сином: кожну неділю тижня з 18:00 до 20:00 години у присутності матері.
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, у якому просив: 
зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином; 
визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю відвідування місця проживання батька дитини, без присутності матері ОСОБА_2 , з обов`язковим поверненням дитини до її місця проживання з матір`ю за таким графіком зустрічей:
- перша, третя субота місяця - з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;
- друга, четверта неділя місяця - з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.
28 березня 2023 року судом було долучено зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та залучено Орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в якості третьої особи.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_2 .
Встановлено такий графік зустрічей батька ОСОБА_1 зі своєю дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну неділю тижня - з 18.00 год. до 20.00 год. у присутності матері ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 147 грн 20 коп. судового збору за подання позовної заяви.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судові витрати залишено за позивачем за зустрічним позовом.
Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Я.В. про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 71 100 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23 000 грн 00 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Здрілка Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні заяви адвоката Бабенко Я.В., поданої в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Я.В. задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року та, передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, що в суду першої інстанції згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України не було підстав вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позову. Суд касаційної інстанції зауважив, що зважаючи на ч.8 ст.141 ЦПК України, відмова у задоволенні заяви сторони з мотивів необхідності обґрунтувати поважність причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі (порушення стороною процесуального закону) тягне за собою залишення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу без розгляду, а не відмову в задоволенні заяви по суті (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 569/24170/23, провадження № 61-1357св25). Наслідком подання процесуальних заяв поза встановленими строками, згідно зі ст.126 ЦПК України, є залишення їх без розгляду.
Окрім цього Верховний Суд встановив, що матеріали справи свідчать, що позивачка у позовній заяві про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини від 13 січня 2023 року (а.с.1-4, т.1) вказала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у загальному розмірі 13 500 грн 00 коп., які складаються з: підготовки та подачі позовної заяви - 12 000 грн 00 коп., підготовки та подачі клопотання про виклик свідків - 1 500 грн 00 коп., участі у судовому засіданні (орієнтовно) - 4 500 грн 00 коп. 
До позовної заяви були додані копія договору про надання юридичних послуг
від 16 грудня 2022 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Мітракс» (далі - АО «Мітракс») та ОСОБА_2 , копія рахунку на оплату від 19 грудня
2022 року № 195 на суму 22 500 грн 00 коп., копія дубліката квитанції від 29 грудня 2022 року про сплату ОСОБА_2 22 500 грн 00 коп. на користь АО «Мітракс», копії ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.98-109, т.1).
Тобто до закінчення судових дебатів у справі сторона позивачки надала відповідні документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на певну суму, що у сукупності з іншими доказами, поданими разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, давали змогу ухвалити відповідне рішення у справі, а твердження апеляційного суду про те, що сторона позивачки до закінчення судових дебатів у справі без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат, є помилковим (а.с. 86-92, т.3).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Здрілка Є.Є. просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким залишити заяву представника позивача про винесення додаткового рішення без розгляду, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність на момент ухвалення рішення у суду доказів понесених судових витрат, у тому числі на правову допомогу, виключає можливість ухвалення додаткового рішення з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України.
Вказує, що до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено ряд документів про надання правничої допомогу, а саме рахунків, оплати та акти, які підписувалися, видавалися, здійснювалися задовго до ухвалення судового рішення від 08 жовтня 2024 року. При цьому, причин, з яких такі докази не могли бути надані суду чи відповідачу до ухвалення рішення, у заяві зазначено не було.
За таких обставин вважає, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу були відсутні.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, враховуючи вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, які відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону додаткове рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі. 
З матеріалів справи вбачається, що у даній справі основне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено, було ухвалено 08 жовтня 2024 року. Повний текст цього рішення складено 15 жовтня 2024 року.
21 жовтня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Я.В. про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 94 100 грн 00 коп. 
З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та АО «Мітракс» укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.98-105, т.1).
Відповідно до п.5.2 договору про надання юридичних послуг, оплата послуг, наданих виконавцем, здійснюється замовником відповідно до обсягу наданих послуг в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п.5.3 договору про надання юридичних послуг, оформлення і передача замовнику наданих послуг провадиться шляхом підписання відповідних актів прийому-передачі.
У п.5.7. договору про надання юридичних послуг визначено, що точна вартість юридичних послуг встановлюється в рахунку на оплату (в подальшому - «Рахунок»), який виставляється виконавцем після оцінки обсягу часу, що необхідний для виконання конкретного замовлення на надання юридичних послуг (у подальшому - «Замовлення») та з урахуванням складності такого замовлення.
Відповідно до п.5.8 договору про надання юридичних послуг, усні переговори, зустрічі, консультування в онлайн режимі, здійснення контролю за судовими провадженнями та інша робота адвоката, яка передбачає часові витрати оплачується не рідше ніж один раз на місяць і її вартість встановлюється в рахунку виконавця з урахуванням фактично витраченого часу.
Оформлення і передача замовнику наданих послуг провадиться шляхом підписання відповідних актів прийому-передачі (п. 5.16. договору про надання юридичних послуг).
До заяви про ухвалення додаткового рішення як докази понесення витрат на професійну правничу допомогу долучено: копію акта наданих послуг від 28 грудня 2022 року на суму 13 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 13 від 31 січня 2023 року на суму 2 000 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 31 січня 2023 року на суму 2 000 грн 00 коп.; копію рахунку № 39 від 06 березня 2023 року на суму 4 500 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 29 березня 2023 року на суму 4 500 грн 00 коп.; копію акта наданих послуг від 30 березня 2023 року на суму 6 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 64 від 27 березня 2023 року на суму 4 000 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 29 березня 2023 року на суму 4 000 грн 00 коп.; копію рахунку № 74 від 03 квітня 2023 року на суму 9 500 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 27 квітня 2023 року на суму 9 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 78 від 10 квітня 2023 року на суму 4 000 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 27 квітня 2023 року на суму 4 000 грн 00 коп.; копію акта наданих послуг від 28 квітня 2023 року на суму 17 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 103 від 05 травня 2023 року на суму 1 500 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 30 травня 2023 року на суму 1 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 132 від 12 червня 2023 року на суму 2 000 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 29 червня 2023 року на суму 2 000 грн 00 коп.; копію рахунку № 133 від 13 червня 2023 року на суму 7 000 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 29 червня 2023 року на суму 7 000 грн 00 коп.; копію акта наданих послуг від 30 червня 2023 року на суму 10 000 грн 00 коп.; копію рахунку № 285 від 08 листопада 2023 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 29 листопада 2023 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію акта наданих послуг від 30 листопада 2023 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 66 від 26 березня 2024 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 31 березня 2024 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію акта наданих послуг від 29 березня 2024 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію рахунку № 186 від 11 вересня 2024 року на суму 6 600 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 28 вересня 2024 року на суму 6 600 грн 00 коп.; копію рахунку № 206 від 09 жовтня 2024 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію квитанції про оплату від 11 жовтня 2024 року на суму 5 500 грн 00 коп.; копію акта наданих послуг від 11 жовтня 2024 року на суму 12 100 грн 00 коп. (а.с. 217-264, т.2).
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Частинами 1 та 2 ст.15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25) вказала:
«- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (див. постанови КГС Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);
- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц);
- потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (див. постанову Першої судової палати КЦС Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18)».
Аналогічне положення законодавець виклав у ч.8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України.
У постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) Верховний Суд зробив висновок щодо питання застосування ч.8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України за обставин, коли докази на підтвердження розміру судових витрат з надання професійної правничої допомоги фізично існували на момент закінчення судових дебатів (до ухвалення судового рішення), проте їх було надано протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення без обґрунтування поважних причин неподання до закінчення судових дебатів у справі, відповідно до якої:
- у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;
- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
При цьому Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25), повернувши відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду справу № 909/399/24, вказала: «Натомість з матеріалів справи № 909/399/24 вбачається, що у відзиві від 07 січня 2025 року на апеляційну скаргу відповідач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, та зазначив про надання відповідних доказів у передбачені процесуальним законом строки.
Протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови по суті спору від 12 березня 2025 року, а саме 16 березня 2025 року, подав заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази, що підтверджують заявлений розмір судових витрат (зокрема, акт приймання-передачі наданих послуг, звіт про надання послуг, прибутковий касовий ордер), сформовані 14 березня 2025 року, а отже, після 12 березня 2025 року, що й зумовило відсутність підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви відповідача апеляційним судом у зв`язку з необхідністю обґрунтування відповідачем поважних причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі». 
Із поданих представником позивачки - адвокатом Бабенко Я.В. доказів, на які вона посилається як на підставу для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу слідує, що всі рахунки, оплати та акти (за винятком доданих до позовної заяви: копії договору про надання юридичних послуг від 16 грудня 2022 року, укладеного між АО «Мітракс» та ОСОБА_2 ; копія рахунку на оплату від 19 грудня 2022 року № 195 на суму 22 500 грн 00 коп.; копії дубліката квитанції від 29 грудня 2022 року про сплату ОСОБА_2 22 500 грн 00 коп. на користь АО «Мітракс»; копії ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 98-109, т.1)), підписувалися та видавались до дати ухвалення судового рішення у справі (08 жовтня 2024 року). 
Водночас обґрунтувань поважності причин неподання доказів понесених судових витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів представник позивачки не надала. 
Суд першої інстанції не врахував наведених обставин та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, суд не взяв до уваги, що подана представником позивачки заява про розподіл судових витрат не містила передбаченого ч.1 ст. 246 ЦПК України обґрунтування поважних причин неподання доказів, які підтверджують розмір таких витрат, до закінчення судових дебатів у справі. 
За відсутності належного обґрунтування таких причин слід дійти висновку, що сторона позивачки безпідставно не подала всі необхідні докази на підтвердження понесених судових витрат у встановлений процесуальний строк. Тому у суду першої інстанції не було правових підстав, передбачених ч.1 ст.246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті спору.
У даному випадку колегія суддів враховує, що зважаючи на ч.8 ст.141 ЦПК України, відмова у задоволенні заяви сторони з мотивів необхідності обґрунтувати поважність причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі (порушення стороною процесуального закону) тягне за собою залишення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу без розгляду, а не відмову в задоволенні заяви по суті (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 569/24170/23, провадження № 61-1357св25).
Крім того, за загальним процесуальним правилом, наслідком подання процесуальних заяв поза встановленими строками, згідно зі ст.126 ЦПК України, є залишення їх без розгляду.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Я.В. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, підтверджених документами, поданими після закінчення судових дебатів (тобто усіх сум, крім 22 500 грн 00 коп., докази яких були подані разом із позовною заявою), підлягають залишенню без розгляду, оскільки відповідні докази подані з порушенням установлених процесуальних строків та без наведення поважних причин їх пропуску. 
Такий процесуальний наслідок прямо передбачений ч.8 ст.141, ст.126 та ч.1 ст.246 ЦПК України.
Однак суд першої інстанції, всупереч приписів ст.ст. 263, 264 ЦПК України, наведеного не врахував, у зв`язку з чим безпідставно вирішив по суті та задовольнив усі вимоги заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Я.В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 369/548/23 про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку що додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року не виповідає критеріям законності та обґрунтованості, а відтак піддягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про розподіл понесених ОСОБА_2 судових витрат на професійну правову допомогу у суді першої інстанції. 
Апеляційний суд враховує, що наявні у справі докази беззаперечно свідчать про те, що позивачка у позовній заяві про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини від 13 січня 2023 року (а.с. 1-14, т.1) вказала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у загальному розмірі 13 500 грн 00 коп., які складаються із: підготовки та подачі позовної заяви - 12 000 грн 00 коп., підготовки та подачі клопотання про виклик свідків - 1 500 грн 00 коп., участі у судовому засіданні (орієнтовно) - 4 500 грн 00 коп.
До позовної заяви також були додані: копія договору про надання юридичних послуг від 16 грудня 2022 року, укладеного між АО «Мітракс» та ОСОБА_2 , за умовами якого АО «Мітракс» зобов`язалось надавати ОСОБА_2 професійну правничу допомогу у цій справі; копію рахунку на оплату від 19 грудня 2022 року № 195 на суму 22 500 грн 00 коп.; копію дубліката квитанції від 29 грудня 2022 року про сплату ОСОБА_2 22 500 грн 00 коп. на користь АО «Мітракс»; копії ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 98-109, т.1).
Тобто до закінчення судових дебатів у справі сторона позивачки надала відповідні документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на певну суму, що у сукупності з іншими доказами, поданими разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, дає змогу ухвалити відповідне рішення у справі.
Відтак ці витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції на загальну суму 22 500 грн 00 коп. підлягають розподілу у процесуальному порядку.
Так, у відповідності до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі № 750/10242/20.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначалося вище, матеріалами справи документально підтверджується, що під час розгляду даної цивільної справи № 369/548/23у Києво-Святошинському районному суді Київської області ОСОБА_2 понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22 500 грн 00 коп.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 чи його представник заперечували проти розміру заявлених до стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, зокрема з підстав їх неспівмірності обсягу наданих послуг, складності справи чи часу, витраченого адвокатом на надання такої допомоги.
Водночас подані 19 листопада 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Здрілкою Є.Є. заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення стосувалися виключно доводів щодо пропуску стороною ОСОБА_2 процесуального строку на подання відповідної заяви та містили клопотання про залишення її без розгляду на підставі ст.126, ч.8 ст.141 ЦПК України. При цьому зазначені заперечення не містять доводів чи клопотань щодо неспівмірності або нереальності витрат на професійну правничу допомогу (а.с.285-290, т.2).
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Я.В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 369/548/23 про розподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22 500 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а в іншій частині заяву - залишити без розгляду.
Тому апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Здрілка Є.Є. підлягає  задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Здрілка Євгена Євгеновича - задовольнити частково.
Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Яни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 369/548/23 про розподіл судових витрат - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Бабенко Яни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 369/548/23 про розподіл судових витрат - залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 березня 2026 року.

Головуючий

Судді: