ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/7773/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року у справі № 280/7773/24 (суддя Батрак І.В.) за заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року, адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) задоволено частково:
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення та премії), в тому числі грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2023 роки, за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 включно, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, за період з 29.01.2020 по 31.12.2020; встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021; встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022; встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 включно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
В решті позовних вимог відмовлено.
12.05.2025 рішення по справі №280/7773/24 набрало законної сили.
29.10.2025 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду, в якій заявник просив суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2024 у справі №280/7773/24 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сум нарахованого та невиплаченого грошового забезпечення з 29.01.2020 по 19.05.2023 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення та премії) в тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки у розмірі 355 194,90 грн..
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовлено.
Позивач не погодився із ухвалою суду першої інстанції та через свого представника адвоката подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач просить оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник посилається на те, що грошове забезпечення військовослужбовців, як особливої категорії громадян, які виконують завдання по захисту Батьківщини, в контексті положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є одним з видів їх соціальних гарантій, отже різновидом соціальних виплат. З аналізу абз.2 ч.3 ст.378 КАС України, у редакції, чинній з 19.12.2024, можна дійти висновку, що при виконанні судового рішення щодо перерахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовцям самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат є встановлення факту невиконання судового рішення протягом двох місяців з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні заяви, поданої в порядку ст.378 КАС України.
Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, як свідчать матеріали справи, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 280/7773/24, яке набрало законної сили, відповідач (військова частина НОМЕР_1 ) здійснив нарахування позивачу невиплаченого грошового забезпечення з 29.01.2020 по 19.05.2023 (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення та премії), в тому числі грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки, проте сума у розмірі 355 194,90 грн. залишилася не виплаченою.
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення, суд першої інстанції виходив із того, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо нарахування та виплати належних грошових коштів і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.
Резолютивна частина рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 280/7773/24 має зобов`язальний характер, проте судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по додатковій винагороді позивача.
У спірному випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості із додаткової винагороди позивачу.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.
Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача у розмірі 355 194,90 грн.. При цьому, сторонами не наведено конкретних обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення у справі № 280/7773/24, не вказано, які обставини ускладнюють його виконання.
Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по грошовому забезпеченню судом не здійснювався, зміна способу виконання такого судового рішення із зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди на стягнення конкретної суми цієї заборгованості фактично призведе до зміни рішення по суті, з виходом за межі позовних вимог, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.
Грошові кошти у виді заборгованості, які належать стягувачу, не є власністю відповідача і не знаходяться на його рахунках. Виконання рішення суду у справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання.
Щодо посилання представника позивача у скарзі на абзац другий частини третьої статті 378 КАС України, яким статтю було доповнено згідно з Законом № 4094-IX від 21.11.2024. Дана норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки спір між сторонами виник у зв`язку із не дотримання відповідачем законодавства щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю і не належить до категорії справ щодо захисту соціальних прав.
У спірному випадку є правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення у даній справі.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування оскарженої ухвали суду відсутні.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року у справі № 280/7773/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак