ЄУН: 336/8349/25
Провадження №: 2/336/453/2026 
РІШЕННЯ
Іменем України
10 лютого 2026 року      м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, —
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , вказавши, що 18.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №366533, за умовами якого відповідачеві надано кредит в сумі 4000 гривень зі сплатою процентів у розмірі 0,01% за кожен день користування кредитом строком на 20 днів.
12.04.2018 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №1, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Протоколом №1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 25.07.2024 року прийняте рішення про зміну найменування на ТОВ «Він фінанс», про що 25.07.2024 року було видано наказ №55-к про зміну назви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №1 від 12.04.2018 року, право вимоги до яких набуло ТОВ «Він фінанс» до зміни назви з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», позивач набув право вимоги за договором №366533, укладеним з ОСОБА_1 .
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 15800 гривень, суми інфляційних втрат в розмірі 3454,90 гривні, трьох відсотків річних в розмірі 1423,30 гривні та судових витрат.
Разом із позовом представником позивача було заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з позовом.
Ухвалою суду від 04.11.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників.
Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. 
З приводу заявленого клопотання представника позивача, суд зазначає про наступне.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався.
З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року скасовано з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV2.
При цьому відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції, чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 року №4434-IX, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
 
Кредитний договір було укладено 18.10.2018 року, строк дії договору становить 20 днів, відповідачем 04.11.2018 року було здійснено платіж за договором про надання фінансового кредиту, отже, строк позовної давності було перервано та останнім днем звернення до суду є 04.11.2021 року. 
 
Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено, а після виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, строк позовної давності почав рахуватись з 04.09.2025 року, таким чином позивачем не пропущено строків звернення з позовом, тому відсутні підстави для вирішення даного клопотання по суті.
В ході розгляду справи сторонами будь-які інші заяви чи клопотання не подавались.
При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.
18.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №366533 про надання фінансового кредиту, за умовами якого товариство надало відповідачеві грошові кошти в розмірі 4000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Згідно з п. 1.2. договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 1.2.1. 0.01% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (3,65 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору.
Строк дії договору 20 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим Договором. Кредит надається строком на 20 днів, у відповідності до п. 1.4. договору.
Кредит надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок відповідача; здійснення грошового переказу на ім`я відповідача через внутрішньодержавні платіжні системи (п. 1.5. договору).
Згідно з п. 1.7. договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання фінансових кредитів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які розміщені на сайті www.creditplus.ua. Підписуючи цей Договір, відповідач підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Уклавши договір, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування (п. 2.4. договору).
Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта) в межах строку надання кредиту визначеного у пункті 1.4. цього договору, за виключенням дати повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначеної у Графіку розрахунків (Додаток 1 до цього Договору).
Відповідно до п. 3.3. договору, отримані грошові кошти від відповідача Товариство направляє для погашення заборгованості за Договором у такій черговості:
у першу чергу – на погашення нарахованої пені та/або штрафів; у другу чергу – на погашення нарахованих процентів за кредитом; у третю чергу – на повернення суми кредиту.
Згідно з п. 3.4. договору, у разі порушення відповідачем строків виконання зобов`язань за Договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього Договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідач зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування кредитом у розмірі 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. При цьому відповідач розуміє та надає згоду Товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору.
Як вказує п. 4.4. договору, у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом відповідач зобов`язана сплатити Товариству: пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів; на 4 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн.; на 30 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн.; на 90 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн.
Даний договір підписано електронно-цифровим підписом ОСОБА_1 18.10.2018 року о 10:07:55 годині.
Підписуючи договір, відповідач також підписала та ознайомилась з графіком розрахунків, який є додатком №1 до договору.
Згідно з розрахунком заборгованості по договору №366533 від 18.10.2018 року, складеним ТОВ «Авентус Україна», внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 14.03.2025 року утворилась заборгованість в сумі 18.02.2019 року, з яких 4000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 1440 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 400 гривень заборгованості по пені та 9960 гривень штрафу.
Довідкою ТОВ «Авентус Україна» підтверджується використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора А614700 при укладенні договору, який було направлено на фінансовий номер, вказаний при укладенні договору 18.10.2018 року.
12.04.2018 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №1, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Протоколом №1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 25.07.2024 року прийняте рішення про зміну найменування на ТОВ «Він фінанс», про що 25.07.2024 року було видано наказ №55-к про зміну назви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №1 від 12.04.2018 року, право вимоги до яких набуло ТОВ «Він фінанс» до зміни назви з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», позивач набув право вимоги за договором №366533, укладеним з ОСОБА_1 , номер транзакції creditplus-810002.
ТОВ «Авентус Україна» підтвердило переказ коштів на рахунки клієнтів через ТОВ «ФК «Вей фор пей», у тому числі 18.10.2018 року на суму 4000 гривень, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі WayForPay – creditplus-810002. 
Також позивачем були нараховані інфляційні втрати за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 3454,90 гривень та три відсотки річних за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 1423,30 гривні.
При вирішенні спору суд виходить з такого.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді про що зазначено у постановах ВС від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19.
Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Стаття 634 ЦК України надає визначення договору приєднання, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 639 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як вказує ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсягу, оскільки вони доведені належними та допустимими доказами.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», копію додаткової угоди до договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 року, на підставі якої адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» щодо стягнення кредитної заборгованості щодо підготовки позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості, копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 12.08.2025 року, згідно з яким адвокатом були надані послуги з підготовки позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості на 5000 гривень, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковською А.В.
Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані.
Враховуючи, що відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, тож суд вбачає підстави для стягнення суми витрат в розмірі 5000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, —
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити та стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» 15800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень в рахунок погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №366533 від 18.10.2018 року, інфляційні втрати в сумі 3454,90 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири гривні 90 коп.), три відсотки річних в сумі 1423,30 гривні (одна тисяча чотириста двадцять три гривні 30 коп.); судовий збір в сумі 2422,40 гривні (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.), витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаємо наступні відомості:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Він фінанс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 38750239.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя        О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 10.02.2026 року.
10.02.26