ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/3059/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не застосуванні при нарахуванні індексації за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року коефіцієнтів індексації, що відповідають місяцю підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;
- зобов`язати відповідача перерахувати та доплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;
- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 по 24 вересня 2018 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчисливши щомісячний розмір індексації 3189,70 грн як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року із застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що у період проходження військової служби відповідач безпідставно не нараховував і не виплачував індексацію грошового забезпечення упродовж періоду з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Оскільки відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (надалі - Порядок № 1078) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації є підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, а посадові оклади військовослужбовців були підвищені у січні 2008 року з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 1294), при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року належить застосовувати базовий місяць - січень 2008 року. З 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704) підвищено посадові оклади військовослужбовців, водночас, для нарахування індексації до такого підвищення застосуванню підлягають індекси споживчих цін, що відповідають місяцю підвищення посадового окладу, і у березні 2018 року таким індексом є 252,9, а сума індексації, як стверджує позивач, складає 4456,10 грн. Проте відповідач при визначенні суми індексації за період з 01 березня по 24 вересня 2018 року не врахував норму пункту 5 Порядку № 1078 та не визначив розмір належної індексації у березні 2018 року не вирахувавши різницю між таким розміром індексації та розміром підвищення грошового забезпечення позивача, тому, як доводить позивач, не виплатив у повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня по 24 вересня 2018 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву, насамперед, заважує на тому, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року вже було предметом розгляду та оцінки суду у межах розгляду адміністративної справи № 240/10576/19, а тому лежить у площині виконання судового рішення. Стверджує про неприпустимість зобов`язання виконати рішення суду ухваленням нового судового рішення, тому, як вважає відповідач, позивачу належить звертатись до суду у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України), якщо він вважає неналежним виконання рішення суду у справі № 240/10576/19.
По суті заявлених вимог щодо нарахування спірної індексації зазначає про те, що із внесенням постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (надалі - Постанова № 1013) змін до Порядку № 1078, запроваджено новий механізм визначення початку обчислення індексу споживчих цін для нарахування індексації, за яким значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, у місяці в якому відбувається підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Ці нововведення застосовні з 01 грудня 2015 року, за якими індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Оскільки за даними Державної служби статистики України лише у жовтні 2018 року поріг індексації було перевищено 103 % (100,8 % х 100,0 % х 100,0 % х 99,3 % х 100,0 % х 101,9 % х 101,7 % х 100), до 24 вересня 2018 року відсутні підстави для виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
З таких підстав просить суд відмовити у позові.
Розглянувши доводи у позовній заяві та заперечення у відзиві на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням такого.
Відповідно до наказу Головного інспектора Міністерства оборони України від 05 серпня 2013 року № 102 полковника ОСОБА_1 , заступника головного інженера-начальника відділу капітального ремонту армійської авіації Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, призначеного старшим інспектором Головної інспекції Міністерства оборони України наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 05 липня 2013 року № 231, з 02 серпня 2013 року зараховано до списків Головної інспекції Міністерства оборони України, а згідно з наказом від 24 вересня 2018 року № 153 позивач звільнений зі служби.
Відповідно до довідки Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 29 січня 2025 року № 220/13/789 ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 240/10576/19) у загальній сумі: 1237,31 грн (за 2016 рік) та 4263,26 грн (за 2017 рік) з урахуванням місяця підвищення доходу серпня 2015 року.
Згідно з довідкою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 29 січня 2025 року № 220/13/787 позивачу упродовж періоду з 01 березня по 24 вересня 2018 року нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення з урахуванням місяця підвищення доходу березня 2018 року у загальній сумі 0,00 грн.
При цьому, фіксована сума індексації ОСОБА_1 не виплачувалась.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 3 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-XII) передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.
У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2016 року.
Тож з 01 січня 2016 року за правилами частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.
Зокрема, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 6 Закону № 1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Постановою Уряду від 09 грудня 2015 року № 1013 були внесені зміни до Порядку № 1078.
З 01 грудня 2015 року редакція пункту 5 Порядку № 1078 (на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Внаслідок цих змін Порядок № 1078 (у редакції з 01 грудня 2015 року) не містить поняття "базовий місяць" і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну "базовий місяць" використовується поняття "місяць підвищення доходу", яке має інший зміст.
Системне тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції з 01 грудня 2015 року) свідчить про те, що місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, з 01 грудня 2015 року для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за займаною посадою.
Вказана правова позиція відповідає висновку, який викладено в постановах Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 та від 15 квітня 2024 року у справі № 380/2263/22.
Станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою № 1294, яка була чинною з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено, зокрема, нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
При цьому, від січня 2008 року посадові оклади військовослужбовців не змінювалися до березня 2018 року, зазначене відбулося на підставі Постанови № 704.
Отже, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними Постановою № 1013) є січень 2008 року.
Оскільки рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 10 вересня 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 визнанням протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо невиплати суми індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із зобов`язанням Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, суд, надаючи оцінку доводам відповідача, звертає увагу на таке.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
При цьому тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Відповідно, порівнюючи суб`єктний склад у справі № 240/10576/19 та у справі, що переглядається, суд зазначає, що сторонами в обох справах є ОСОБА_1 (позивач) та Міністерство оборони України (відповідач), тобто суб`єктний склад у цих двох справах є тотожним.
Серед підстав та предмету позову ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачем положень Порядку № 1078 та вимог Закону № 1282-XII, зокрема:
- у справі № 240/10576/19 позивачем порушено питання щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року;
- у справі, що розглядається, - зобов`язання нарахувати та доплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.
Таким чином, предметом позову у справі, що розглядається, є питання розрахунку індексації грошового забезпечення, зокрема, з визначенням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, а також суми фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року включно.
Проте вказане не було предметом правової оцінки судом у справі № 240/10576/19 й у цій справі судом не досліджувалось питання який саме базовий місяць варто застосовувати у спірному періоді із визначенням місяця, у якому відбулося підвищення розміру грошового доходу позивача, та не вирішувалося питання розміру фіксованої індексації.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати відповідачем індексації грошового забезпечення, з розміром якої позивач не погоджується.
Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15 грудня 2022 року у справі № 460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 31 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі № 560/11003/22.
Таким чином, питання обчислення суми індексації грошових доходів може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом.
Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 28 лютого 2024 року у справі № 120/11178/21-а та від 31 жовтня 2024 року у справі № 560/12365/23, які в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом у цій справі.
Отже, оскільки питання застосування базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2018 року, а саме січня 2008 року, не складало предмет судової перевірки та не постало на вирішення суду у справі № 240/10576/19, й на відповідача не покладалось жодних зобов`язань з цього приводу, ОСОБА_1 не мав процесуального права звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), та обґрунтовано звернувся до суду із новим позовом, який спрямований на захист порушеного права щодо обрахунку спірної індексації.
Аналогічно зауважив Верховний Суд у згаданій постанові від 31 жовтня 2024 року у справі № 560/12365/23.
Тому, вирішуючи заявлені позовні вимоги у цій частині спору, за наведеного правового регулювання та встановлених обставин цієї справи, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваної у цій справі бездіяльності відповідача щодо невиплати індексації за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року та зобов`язання нарахувати та доплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.
Продовжуючи вирішення спору у іншій частині позовних вимог, - щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року, суд виходить з того, що за змістом норм абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення", яка набрала чинності з 15 березня 2018 року, абзац шостий викладено в такій редакції: "До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.".
А згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2021 року № 278 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення", яка набрала чинності з 02 квітня 2021 року, абзац п`ятий викладено в такій редакції: "У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.". Крім того, в абзаці шостому слово "(окладів)" замінено словами "(посадових окладів)".
Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 за подібних з цією справою обставин надавав оцінку нормам абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Згідно із викладеною позицією Верховного Суду, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункту 4 Порядку № 1078).
При цьому слід зазначити, що з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Застосовуючи вказаний у справі № 400/3826/2 підхід та ураховуючи, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 можна дійти висновку що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має він право на отримання суми індексації-різниці.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
З урахуванням викладених підходів Верховним Судом у постановах у від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 23 травня 2024 року у справі № 160/15411/23, від 06 червня 2024 року у справі № 380/14704/22, зазначено про те, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суду належить встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Для правильного розрахунку суми можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року потрібно визначити розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на березень 2018 року, а також величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, застосовуючи січень 2008 року як місяць підвищення доходу.
Відповідно до Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" в березні 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762,00 грн.
Для визначення величини приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року необхідно розрахувати індекс споживчих цін в березні 2018 року наростаючим підсумком (шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим, - до перевищення порогу індексації), від якого віднімається 100 %.
У постанові від 23 травня 2024 року у справі № 160/15411/23 Верховний Суд розрахував, що величина приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року, застосовуючи січень 2008 року як місяць підвищення доходу, становить 253,3 %.
Верховний Суд зазначив, що оскільки станом на березень 2018 року величина приросту індексу споживчих цін становила 253,3 %, у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, то сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 році, якби не відбулося чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, мала становити 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4463,15 грн).
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, суд з`ясував, що згідно з довідкою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 29 січня 2025 року № 220/13/790 про грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 , нараховане та виплачене грошове забезпечення за лютий 2018 року становить 18845,60 грн, а саме: посадовий оклад 1900,00 грн; оклад за військовим званням 135,00 грн; надбавка за вислугу років 814,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 1424,50 грн; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 285,00 грн; премія 7220,00 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода 7067,10 грн.
Відповідно, за березень 2018 року - 20112,00 грн: посадовий оклад 9300,00 грн; оклад за військовим званням 1480,00 грн; надбавка за вислугу років 5390,00 грн; надбавка за особливості проходження служби 1617,00 грн; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 1395,00 грн; премія 930,00 грн.
Отже, збільшення грошового доходу позивача становить 1266,40 грн (20112,00 грн - 18845,60 грн), що є меншим розміру можливої індексації, тому є підставою для нарахування й виплати індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Наданою відповідачем довідкою від 29 січня 2025 року № 220/13/787 підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 01 березня по 24 вересня 2018 року проведено нарахування індексації грошового забезпечення з урахуванням місяця підвищення доходу березня 2018 року, між тим, сума виплати склала 0,00 грн. Однак, нарахування указаної індексації (безвідносно до правильності нарахування, оскільки "поточна" індексація за означений період не складає предмет спору у цій справі) не спростовує необхідності щомісячної виплати "індексації-різниці" на виконання абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2023 року у справі № 420/17338/22.
Тому обґрунтованими є доводи позивача про те, що у такому разі підлягає нарахуванню й виплаті індексація-різниця у фіксованій сумі 3196,75 грн (4463,15 грн - 1266,40 грн) щомісячно до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, а у цій справі за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року, тож заявлені позовні вимоги суд визнає обґрунтованими.
Суд зауважує, що сума індексації, нарахована представником позивача, є меншою (3489,70 грн), ніж розрахована судом (3196,75 грн). Різниця пояснюється урахуванням представником позивача помилково узятої величини приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року на рівні 252,9 %.
При цьому суд враховує, що Верховний Суд у цій категорії спорів послідовно зауважує на тому, що суд має перевірити обґрунтованість обрахованої позивачем суми індексації, розрахувати її і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретну суму, на яку позивач має право та яку відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Ці висновки ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 щодо того, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
За правилами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на те, що належна позивачу сума індексації-різниці формально виходить за межі його позовних вимог, то для ефективного й повного захисту його права на отримання цієї індексації суд вважає необхідним вийти за межі вказаних вимог.
Такий же підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 160/4155/22.
За наведеного правового регулювання спірних правовідносин та виходячи зі встановлених обставин цієї справи відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення виходячи з фіксованої величини у сумі 3196,75 грн в місяць.
Враховуючи характер спірних правовідносин такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже забезпечить реальне поновлення права позивача на індексацію грошового забезпечення.
За нормами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності його дій у межах спірних правовідносин, а також докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин справи та викладеного у цьому рішенні праворегулювання з урахуванням правозастосовчої практики Верховного Суду позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовано, тому позов належить задовольнити.
За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 КАС України, суд
вирішив:
Позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) щодо застосування при нарахуванні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року коефіцієнтів індексації, що відповідають місяцю підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.
Зобов`язати Міністерство оборони України перерахувати та доплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 по 24 вересня 2018 року.
Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року із урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчисливши щомісячний розмір індексації 3196,75 грн як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року із застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

16.02.26