ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/19/26 Справа № 216/1876/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,
за участю захисника — адвоката Максимова Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника — адвоката Максимова Р.І., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір
в с т а н о в и л а :
постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 09 березня 2024 року о 15:48 год біля будинку № 251 по вул. Кобилянського в м. Кривому Розі керував автомобілем «Peugeot Expert», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.
Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820. Результат огляду склав 1,98 ‰.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
На зазначену постанову захисник — адвокат Максимова Р.І., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що з наданого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, при цьому сам ОСОБА_1 заперечував вказаний факт та наполягав, що нікуди не їхав.
Щодо подальших дій та свідчень ОСОБА_1 , то вони не можуть бути належним доказом, оскільки він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не пам`ятає подій.
Зазначає, що свідок ОСОБА_2 , на показання якого посилається суд, достовірно не зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, крім того, іншими матеріалами справи факт керування не доведений.
Наголошує, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки ними не отримано від ОСОБА_1 погодження із встановленими результатами огляду та не роз`яснено порядок проведення огляду у випадку непогодження із таким результатом.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань на час розгляду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення строків судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§§ 66–69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, та за участю його захисника — адвоката Максимова Р.І.
Заслухавши захисника — адвоката Максимова Р.І., який просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
06 грудня 2024 року в результаті ракетної атаки країни-агресора російської федерації знищено будівлю Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг, яка була розташована за адресою: пр-т Героїв-підпільників, 31, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
Відповідно до акта про втрату матеріалів провадження встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення (ЄУН № 216/1876/24, провадження № 33/803/2847/24) за апеляційною скаргою захисника — адвоката Максимова Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, втрачено внаслідок ракетного удару.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2026 року частково відновлено матеріали втраченого провадження.
Перевіривши матеріали справи відновленого провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Дослідивши наявні матеріали справи, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, суд констатує, що останній містить лише інформацію про вчинене правопорушення, сформульовану працівником поліції, і такий протокол без підтвердження іншими достатніми та належними доказами не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .
Водночас апеляційний суд позбавлений можливості дослідити всі докази, які суд першої інстанції поклав в основу свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та на які посилається захисник в апеляційній скарзі, зокрема, відсутній відеозапис поліцейських, який є додатком до протоколу.
При цьому апеляційним судом вичерпано всі можливості для повного відновлення втрачених матеріалів, а тому відсутня об`єктивна можливість дослідження доказів для перевірки доводів апеляційної скарги.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із основних доказів, за наявності яких судом встановлюється винуватість/невинуватість конкретної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Зокрема, частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено порядок проходження огляду осіб, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У даному випадку неможливо перевірити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, через відсутність технічного запису з підстав, наведених вище, інших доказів, які містяться у відновленому провадженні, недостатньо, щоб поза розумним сумнівом стверджувати про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), на переконання апеляційного суду, дані, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є сумнівними через неможливість перевірити їх доказами, а наявність таких сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.
Такі висновки можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тож апеляційний суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям у частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що діє при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
Як передбачено положеннями частин 7 та 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції має можливість вийти за межі апеляційної скарги у разі поліпшення становища особи.
За викладених вище обставин суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає у діях останнього наявність складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з неможливістю дослідження всіх доказів, а постанова міського суду — скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника — адвоката Максимова Р.І., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         Ірина СВІЯГІНА