Справа №345/615/26 
Провадження № 1-кп/345/209/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
19.02.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №22026090000000003 від 22.01.2026 про обвинувачення  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кропивник Калуського району Івано-Франківської області, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 раніше не судимого, який не працює, одружений, без утриманців, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (в редакції № 4579-IX від 21.08.2025) (далі – Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України – це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека – це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.
Згідно з п. 44 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, що введений в дію Указом Президента України №392/2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Держава врахує уроки гібридної агресії проти України, бойових дій на Близькому Сході у нових доктринальних підходах до забезпечення воєнної безпеки.
Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 30.12.2021, затверджена Указом Президента України №56/2022 від 16.02.2022, (далі – Стратегія) визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-ХІІ (в редакції № 4255-IX від 25.02.2025) (далі – Закон) Збройні Сили України (далі ЗСУ) – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Відповідності до ст. 3 Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Згідно з ст. 12 Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, цивільно-військове співробітництво, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (в редакції № 4497-IX від 17.06.2025) (далі – Закон «Про оборону України») військове формування – створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій. 
Особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Збройна агресія – застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.
Статтею 4 Закону «Про оборону України» визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3542-XII (в редакції № 4574-IX від 21.08.2025) (далі – Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. 
Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Пунктом 8 ст. 4 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з п. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.
Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.
Пунктом 2 ст. 26 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з ст. 17 Закону «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон «Про військовий обов`язок і військову службу») захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі – також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі – Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі – ТЦК та СП) відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.
Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.
Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та з метою забезпечення продовження строку дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою збройною агресією російської федерації проти України, Указом президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 478/2025 від 14.07.2025, який затверджений Законом
№ 4524-IX від 15.07.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 07.08.2025 строком на 90 діб, тобто до 05.11.2025 року.
Тим самим, відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указом президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 479/2025 від 14.07.2025, який затверджено Законом № 4525-IX від 15.07.2025, продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 діб, тобто до 05.11.2025 року.
На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативно-правових документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень, працівниками Івано-Франківського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки систематично проводяться заходи із встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в тому числі серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації змінили місце проживання та, прибувши на територію Івано-Франківської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.
На підставі договору № 81 від 16.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 використовує нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116 від 25.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , визначено місце дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також, з метою формування команд військовозобов`язаних для відправки в Збройні Сили України та інші військові формування, забезпеченні належного утримання військовозобов`язаних, призваних на військову службу під час мобілізації до відправки у військові частини, створено пункт попереднього збору військовозобов`язаних по місцю розташування взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Розділом 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 103 від 20.05.2023, передбачено, що взвод охорони є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , який здійснює своєчасне реагування та вжиття необхідних заходів щодо оборони території та захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, ліквідації наслідків ведення воєнних (бойових дій), приймає участь у забезпеченні умов для безпечного функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування та органів військового управління ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), здійснює охорону та оборону важливих об?єктів і комунікацій, інших критично важливих об?єктів інфраструктур визначених Кабінетом міністрів України, та об?єктів обласного, районного, сільського, селищного, міського значення, порушення функціонування та виведення з ладу яких становить загрозу життєдіяльності населення, бере участь у боротьбі з диверсійно-розвідувальними силами, іншими збройними формуваннями агресора (противника) та непередбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.
У своїй діяльності взвод охорони керується Конституцією України та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами і директивами Міністерства оборони України, наказами і директивами Генерального штабу Збройних Сил України, командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, командувача військ оперативного командування, начальника штабу – заступника командувача військ оперативного командування, штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, начальника обласного територіального центру, начальника територіального центру та іншими правовими актами.
Основні та додаткові завдання взводу охорони: організація охорони та оборони РТЦК та СП в пункті постійної дислокації та у разі зміни місця дислокації, охорона та оборона місця перебування особового складу РТЦК та СП; проведення занять з вогневої підготовки з особовим складом РТЦК та СП; проведення ритуалу; поховання військовослужбовців Калуського району, які загинули в боях за Батьківщину.
22.09.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 , перебувало 10 військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проходили військову службу та виконували поставлені завдання, зокрема: солдат ОСОБА_6 , стрілець 2 відділення охорони взводу охорони, перебував після чергування на відпочинку; солдат ОСОБА_7 , стрілець 2 відділення охорони взводу охорони, перебував після чергування на відпочинку; солдат ОСОБА_8 , водій 3 відділення охорони взводу охорони, перебував після чергування на відпочинку; солдат ОСОБА_9 , стрілець 1 відділення охорони взводу охорони, перебував на чергуванні в добовому наряді (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 264-НР від 21.09.2025); солдат ОСОБА_10 , кулеметник 1 відділення охорони взводу охорони, перебував на відпочинку, очікував на вибуття в склад групи оповіщення; молодший сержант ОСОБА_11 , командир 3 відділення охорони взводу охорони, перебував на чергуванні в добовому наряді; солдат ОСОБА_12 , оператор групи бронювання, перебував після чергування на відпочинку, очікував за місцем несення військової служби ознайомлення з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 265 від 22.09.2025, яким ОСОБА_12 переведено на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (по особовому складу) № 761-РС від 19.09.2025 на посаду «старшого оператора безпілотних літальних апаратів інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 » до АДРЕСА_3 ; старший сержант ОСОБА_13 , штаб-сержант групи документального забезпечення, перебував після чергування на відпочинку; солдат ОСОБА_14 , стрілець-санітар 1 відділення охорони взводу охорони, згідно добового наряду входив до складу мобільної вогневої групи, яка в разі отримання сигналу «Повітряна тривога» вибувала на виконання покладених на групу завдань (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 264-НР від 21.09.2025); солдат ОСОБА_15 , стрілець 1 відділення охорони взводу охорони, перебував після чергування на відпочинку.
Також у вказаному приміщенні перебували: ОСОБА_16 , який пройшов військово-лікарську комісію, призваний на військову службу під час мобілізації на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 295/9 від 21.09.2025 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період», очікував включення та відправку в складі команди « НОМЕР_2 » у пункті попереднього збору військовозобов`язаних; військовозобов`язаний ОСОБА_17 , який пройшов військово-лікарську комісію, призваний на військову службу під час мобілізації на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 297/10 від 22.09.2025 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період», очікував включення та відправку в складі команди « ІНФОРМАЦІЯ_8 » у пункті попереднього збору військовозобов`язаних; військовозобов`язаний ОСОБА_18 , який прибув до пункту попереднього збору військовозобов`язаних за місцем дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання направлення на проведення додаткового обстеження стану здоров`я.
Разом з цим, 22.09.2025 у невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше 18 год 00 хв, перебуваючи на території м. Калуш Івано-Франківської області, в особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройних Сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Після чого, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, розуміючи та чітко усвідомлюючи, що у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , знаходяться військовослужбовців взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проходять службу та забезпечують охорону приміщення, дійшла до висновку про неможливість самостійно, без залучення інших осіб, реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зв`язку з цим, 22.09.2025 приблизно о 18 год 00 хв, більш точної години органом досудового розслідування не встановлено, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно залучив до реалізації злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, ОСОБА_4 та особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, які вступили у попередню злочинну змову та які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення, без утворення стійкого злочинного об`єднання, без тривалої злочинної діяльності та без ієрархічної структури.
Таким чином, дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , дійшли попередньої згоди про вчинення протиправних дій за попередньою змовою групою осіб до початку їх вчинення.
22 вересня 2025 року о 18 год 20 хв дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, підійшли до вхідних дверей та відкрили їх, після чого намагалися проникнути до будівлі, що є військовим об`єктом, у якій розташовані пункт попереднього збору військовозобов`язаних та підрозділ взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , однак були зупинені військовослужбовцем - стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_9 , який перебував на військовій службі у складі добового наряду та виконував покладені на нього службові обов`язки.
У цей же час дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на створення перешкод у законній діяльності військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, шляхом блокування приміщення військового об`єкта, пошкодження його обладнання та майна, зриву несення служби добового наряду, а також перешкоджання законним діям військовослужбовців під час здійснення ними мобілізаційних заходів, схопили солдата ОСОБА_9 за одяг та різкими рухами витягнули його з приміщення на вулицю, після чого кинули на землю. Після цього, перебуваючи безпосередньо поблизу входу до зазначеного військового об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 руками утримували військовослужбовця ОСОБА_9 , а інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно нанесла йому кулаком правої руки три удари в ділянку тулуба, голови та обличчя.
У подальшому, після того як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 спробував піднятися із землі для продовження виконання своїх службових обов`язків, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно нанесла удар ногою, спрямувавши його в ділянку голови ОСОБА_9 , однак не влучила, після чого умисно повторно нанесла удар рукою в ділянку голови військовослужбовця ОСОБА_9 . Після цього особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відійшла на незначну відстань від ОСОБА_9 , а останній у цей час зміг вирватися та залишити місце події.
Після вказаного дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, продовжуючи реалізацію спільного протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 в особливий період, вчинили спробу повторного проникнення до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом нанесення ударів руками та ногами по вхідних дверях.
Однак не досягнувши мети через те, що вхідні двері були зачинені, продовжували умисно наносити численні удари руками та ногами по вхідних дерев`яних дверях будівлі, що є військовим об`єктом, а також прикладали фізичну силу з метою їх пошкодження та виривання, у тому числі шляхом шарпання за дверну ручку.
Надалі, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, підняла із землі два каменя та свідомо кинула їх у вікно, розташоване поблизу вхідних дверей, поціливши у скло другої та третьої секції, внаслідок чого скло було розбито. У цей же час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, продовжувала наносити удари ногою по вхідних дверях з метою протиправного проникнення до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , залишили місце події та відійшли за будинок, зберігаючи умисел на подальше вчинення протиправних дій.
У подальшому, 22.09.2025 приблизно о 18 год 40 хв, до вхідних дверей будівлі, що є військовим об`єктом, в якій розміщується пункт попереднього збору військовозобов`язаних та підрозділ взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , повернулася особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка продовжила наносити удари ногою по вхідних дверях. У цей же час до вказаного місця прибула особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , які поводили себе агресивно, висловлювали погрози на адресу військовослужбовців, голосно кричали, привертаючи увагу сторонніх осіб, та шляхом переконання почали підбурювати цивільне населення до вчинення протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_6 в особливий період, а також на блокування та протиправне проникнення до приміщення військового об`єкта, при цьому особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, продовжувала наносити удари ногою по вхідних дверях приміщення, після чого підняла із землі камінь та умисно кинула його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло другої секції та розбивши його.
У той же час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, повторно підняла із землі два камені та кинула їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло другої секції та додатково розбивши його. Пізніше, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, взявши камінь, повторно кинула його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло першої секції та розбивши його, а особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у свою чергу, взявши до рук палицю, наносила нею удари по вказаному вікну.
Надалі особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , не зумівши самостійно потрапити до вказаної будівлі, що є військовим об`єктом, в якому знаходиться пункт попереднього збору військовозобов`язаних та підрозділ взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи на меті перешкодити законній діяльності Збройних сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом переконання продовжували запрошувати сторонніх осіб, які проходили повз вказану будівлю, до вчинення протиправних дій, унаслідок чого було організовано скупчення людей поблизу вказаного військового об`єкта.
При цьому особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, систематично підходила до вхідних дверей та наносила удари ногами з метою проникнення до приміщення. У подальшому дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, знову взявши із землі камені, почали розбивати вхідні двері, внаслідок чого пошкодили їх та відчинили, після чого ці особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , проникли до вказаного приміщення, де знаходиться пункт попереднього збору військовозобов`язаних та підрозділ взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У коридорі вказаного приміщення перебував військовослужбовець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 , який проходив військову службу, виконував покладені на нього службові обов`язки та намагався зупинити зазначених осіб. Однак особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи на меті перешкодити законній діяльності Збройних сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдала йому декілька ударів у ділянку голови, спричинивши тілесні ушкодження.
У подальшому дві особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у приміщенні будівлі, що є військовим об`єктом, умисно перешкоджали законній діяльності військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, зокрема шляхом блокування приміщення за місцем розташування пункту попереднього збору військовозобов`язаних та підрозділу взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , пошкодження та знищення обладнання і майна, а також організації скупчення людей, унаслідок чого було зірвано несення служби добового наряду.
Крім того, внаслідок вищевказаних протиправних дій цих осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , військовослужбовцям Збройних Сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_3 , було здійснено перешкоджання у їх законній діяльності під час проведення мобілізаційних заходів, а саме: перешкоджено законним діям заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ознайомлення солдатів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з наказами про їх мобілізацію на військову службу в особливий період, а також перешкоджено законним діям т.в.о. начальника відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ознайомлення солдата ОСОБА_12 з наказом про його переведення до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), що негативно вплинуло на виконання мобілізаційного плану та завдань Збройних сил України.
У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не ознайомившись із вказаними документами, були вимушені залишити приміщення пункту попереднього збору військовозобов`язаних. Також військовослужбовці взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проходили службу та виконували покладені на них обов`язки, у тому числі добового наряду, вимушено залишили місце несення служби.
У результаті вчинення двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 , умисних протиправних дій, спрямованих на перешкоджання в особливий період законній діяльності Збройних сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягали у блокуванні приміщення за місцем розташування пункту попереднього збору військовозобов`язаних та підрозділу взводу охорони, пошкодженні обладнання та майна будівлі, що є військовим об`єктом, зриві несення служби добового наряду, організації скупчення людей з метою вчинення протиправних дій щодо військовослужбовців, а також у перешкоджанні законним діям військовослужбовців під час здійснення ними мобілізаційних заходів, що виразилося у створенні перепон для ознайомлення з відповідними наказами та забезпечення відправки військовозобов`язаних у складі команд для зарахування до військових частин і проходження військової служби, було створено реальні перешкоди та істотно ускладнено виконання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх службових обов`язків.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
26.01.2026 між підозрюваним ОСОБА_4 та начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з цією угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України. Також сторони угоди погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення вищенаведеного кримінального правопорушення із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду, призначивши обвинуваченому визначену сторонами міру покарання, а також просив вирішити питання щодо процесуальних витрат, арешту грошових коштів на стадії досудового розслідування та речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пояснивши, що внаслідок його та дій інших двох осіб за попередньою змовою між ними було заблоковано роботу ІНФОРМАЦІЯ_3 , зірвано службу добового наряду органу військового управління. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання. Також підтвердив, що угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам провадження наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості, відповідає суспільним інтересам, суд вважає, що укладену між прокурором та підозрюваним угоду про визнання винуватості необхідно затвердити з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.
Так, згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України у чинній на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 протиправних дій, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Судом встановлено, що укладення угоди між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ст.474 КПК України, відсутні. Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачені та прокурор, передбачена санкцією інкримінованої обвинуваченому статті Кримінального кодексу України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.
При вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпеку вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який на обліку психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також пом`якшуючі обставини, зокрема: щире каяття, яке виражається в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася; активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає в тому, що ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування надав детальні показання з приводу перешкоджання ЗСУ, повідомив обставини, які не були відомі органу досудового розслідування та не могли бути встановлені в результаті проведення слідчих (розшукових) дій, надав показання щодо інших співучасників вчиненого кримінального правопорушення; добровільно відшкодував заподіяну матеріальну шкоду в сумі 31 333,00 грн.; перерахував благодійний внесок на потреби Збройних Сил України в сумі 200 тис. грн.
Наведені вище обставини в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення покарання із застосуванням цієї статті – призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.1 ст. 114-1 КК України.
Наявність обтяжуючої обставини (вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою), з огляду на активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину, а також надання детальних показань щодо інших співвиконавців не виключає реальне та істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого саме обвинуваченим, який за обставинами кримінального провадження був залучений іншою особою до протиправної діяльності, матеріали щодо якої виділено окремо, тілесних ушкоджень військовослужбовцям добового наряду ІНФОРМАЦІЯ_3 не наносив. Відтак, суд доходить до висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Під час розгляду справи встановлено, що порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено, затвердження даної угоди не суперечить інтересам суспільства.
Таким чином, під час підготовчого судового засідання встановлені законні підстави для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, до строку покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення Бреславського з 25.09.2025 до дня набрання цим вироком суду законної сили з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути третину вартості судових витрат, пов`язаних із проведенням експертиз на досудовому розслідуванні в межах даного кримінального провадження.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, згідно з приписами ч.4 ст.174 КПК України необхідно скасувати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
Оскільки ОСОБА_4 тримається під вартою та засуджується до покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч.3 ст.376 КПК України відповідний запобіжний захід залишити без змін до набрання цим вироком суду законної сили
Керуючись ст.373-374, 468-476 КПК України,- 
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 січня 2026 року між підозрюваним ОСОБА_4 та начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, та призначити йому із застосуванням ст.69 КК України узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Початок строку відбуття ОСОБА_4 покарання рахувати з 25.09.2025, тобто з часу його фактичного затримання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 (справа № 344/17472/25) на грошові кошти в сумі 300 доларів США та 79 850,00 грн, які поміщені на тимчасове зберігання (номер книги обліку речових доказів - 295, порядковий номер -128) згідно з квитанцією від 15.12.2025, повернувши грошові кошти ОСОБА_4 як їх законному власнику. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави третину витрат на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні, зокрема:
- вартість проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи
від 05.12.2025 № СЕ-19/109-25/16848-КТ - 10 696,80 гривень;
- вартість проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи
від 28.11.2025 № СЕ-19/109-25/14716-КТ - 14 262,40 гривень;
- вартість проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи
від 28.11.2025 № СЕ-19/109-25/14717-КТ - 10 696,80 гривень;
- вартість проведення судової дактилоскопічної експертизи
від 15.10.2025 № СЕ-19/109-25/14659-Д - 5 348,40 гривень;
- вартість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи
від 21.11.2025 № СЕ-19/109-25/14663-БД - 8 095,41 гривень;
- вартість проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи
від 05.12.2025 № СЕ-19/109-25/14656-КТ - 10 696,80 гривень.
Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання цим вироком суду законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25 вересня 2025 року до дня набрання цим вироком суду законної сили з розрахунку, що 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя