703/1146/26 
1-кп/703/376/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №12026255350000031 від 30.01.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, освіта середня, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с. Пастирське Черкаської області, освіта середня, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, українця, уродженця с. Пастирське Черкаської області, освіта середня, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.162 КК України, 

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи 09 листопада 2025 року близько 20 год. 00 хв. біля домоволодіння, що належить ОСОБА_5 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклого конфлікту з власником домоволодіння, при раптово виниклому злочинному умислу спрямованому на порушення права на повагу до приватного життя, незаконно проникли на територію огородженого подвір`я вище вказаного домоволодіння.
Зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без попередньої змови, однак усвідомлюючи протиправність дій кожного направленого на досягнення єдиного злочинного результату, порушуючи вимоги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 та ст. 30 Конституції України, якими закріплено право людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без законних на те підстав, без дозволу та всупереч волі володільця ОСОБА_5 , таємно, шляхом подолання перешкоди (паркану) , проникли на огороджену територію домоволодіння, де почали стукати у дівері будинку та кликати власника ОСОБА_5 , який разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 вийшли з будинку та наказали вищевказаним особам покинути територію двору, після чого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вийшли за межі домоволодіння, а ОСОБА_6 зачинила за ними хвіртку на металевий гачок і засув.
Ведучи далі словесний конфлікт з ОСОБА_5 та незважаючи на заборону останнього, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення права на повагу до приватного життя, переліз через паркан і відчинивши хвіртку впустив ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на територію вищевказаного домоволодіння де спільно перебували до закінчення конфлікту, чим порушили встановлені конституційні гарантії недоторканості житла чи іншого володіння особи.
Указані дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.1 ст.28 ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, вчинене групою осіб без попередньої змови.
Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачені під час досудового розслідування беззаперечно визнали свою винуватість, не оспорюють встановлених в результаті досудового розслідування обставини і надали згоду на розгляд обвинувального акта за їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , складеної за його участі та участі його захисника ОСОБА_7 та підписаної ними, ОСОБА_2 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.28 ч.1 ст.162 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до заяви ОСОБА_3 , складеної за його участі та участі його захисника ОСОБА_8 та підписаної ними, ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.28 ч.1 ст.162 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Як вбачається із заяви ОСОБА_4 , складеної за його участі та участі його захисника ОСОБА_9 та підписаної ними, ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.28 ч.1 ст.162 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Отже, обвинувачені не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_5 , останній погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, повністю доведена за результатами спрощеного провадження.
Дії обвинувачених правильно кваліфіковані як незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, вчинене групою осіб без попередньої змови, передбаченого ч.1 ст.28 ч.1 ст.162 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, потерпілий матеріальних претензій до нього не має, свою вину в скоєнні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі, щиро кається в скоєному, що суд враховує в якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до положень ст. 66 КК України. 
Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №110 від 23 лютого 2026 року, ОСОБА_2 станом на 09 листопада 2025 року, тобто на період інкримінованих йому дій, виявляв ознаки хворобливого розладу психічної діяльності - розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, вживання зі згубними наслідками – що не позбавляло на вказаний час його здатності усвідомлювати власні дії та свідомо керувати ними.
На теперішній час ОСОБА_2 виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, вживання зі згубними наслідками – що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними.
Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_2 не потребує.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 суд враховує, що він раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра та не перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, потерпілий матеріальних претензій до нього не має, свою вину в скоєнні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі, щиро кається в скоєному, що суд враховує в якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до положень ст. 66 КК України. 
Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №109 від 23 лютого 2026 року, ОСОБА_3 станом на 09 листопада 2025 року, тобто на період інкримінованих йому дій, виявляв хворобливий розлад психічної діяльності – легку розумову відсталість в ступені легкої дебільності, що не позбавляло його здатності усвідомлювати власні дії та свідомо керувати ними на вказаний період часу.
На теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені легкої дебільності – що не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними.
Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_3 не потребує.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, потерпілий матеріальних претензій до нього не має, свою вину в скоєнні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі, щиро кається в скоєному, що суд враховує в якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до положень ст. 66 КК України. 
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено. 
За таких обставин суд, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначає обвинуваченим покарання у межах санкції ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян кожному, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігатиме вчиненню обвинуваченими та іншими особами нових кримінальних правопорушень. 
Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільного позову не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд 

у х в а л и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Речові докази по справі: лазерний диск, на якому містяться 4 відеозаписи із нагрудної боді-камери поліцейського під час опрацювання повідомлення від 09 листопада 2026 року, який приєднано до матеріалів кримінального провадження №12026255350000031 – залишити в матеріалах вказаного кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 

Головуючий:         ОСОБА_1