Справа № 761/36582/25
Провадження № 2/761/3990/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.
при секретарі: Фортуна М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА», Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: 
стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 заборгованість за період з 31.03.2023 по 20.08.2025 у розмірі 139 873,85 грн (27 761,64 грн інфляційне збільшення + 9 327,94 грн 3% річних + 102 784,27 грн пеня) за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати страхового відшкодування;
стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» на користь ОСОБА_1 заборгованість за період з 31.03.2023 по 04.08.2025 у розмірі 135 487,43 грн (27 516,24 інфляційні втрати + 8 973,85 3% річних + 98 997,34 пеня) за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати страхового відшкодування.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25 км + 200 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 .
Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Volvo д.н.з. НОМЕР_2 на дату ДТП була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» на підставі полісу № AP571628. Також у вказаній страховій компанії застрахований і напівпричіп д.н.з. НОМЕР_3 згідно полісу №AP571629.
Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Lexus д.н.з. НОМЕР_4 на дату ДТП була застрахована в страховій компанії ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на підставі полісу № АР/4571126.
Позивач як потерпіла особа та власник автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , звернулась із заявою від 01.11.2022 про страхове відшкодування до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та ТДВ «СК «ГАРДІАН». Проте страхові компанії листами відмовили у виплаті страхового відшкодування. 
Не погоджуючись з відмовами, ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом про стягнення страхового відшкодування.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №752/15047/23 в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного суду від 22.07.2025 у справі № 752/15047/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року - задоволено, скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 у справі № 752/15047/23 повністю, та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» страхове відшкодування у розмірі 127 400,00 грн. 
На виконання постанови Київського апеляційного суду, страхові компанії перерахували на банківський рахунок ОСОБА_1 суми страхового відшкодування: 04.08.2025 року Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» перерахувало 127 400,00 грн. та 20.08.2025 року Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» перерахувало 130 000,00 грн.
Проте на думку позивача страхові компанії у встановлені законом строки виплату страхового відшкодування не здійснили, а тому відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.2 ст.625 ЦК Українимають сплатити 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

27.10.2025 до суду надійшов відзив Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» на заявлені вимоги в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що страхова компаніянабула статусу боржника в грошовому зобов`язанні лише з 22.07.2025 (з дня ухвалення постанови Київським апеляційним судом у справі № 752/15047/23), коли цим рішенням суду покладено на страховика обов`язок здійснити страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 . А тому зобов`язання страхової компанії виконані в повному обсязі та в належні строки.

03.11.2025 року до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в якому представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, в строки, передбачені ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було прийнято рішення по заяві позивача про виплату страхового відшкодування. Представник зазначає, що наявність спору між сторонами щодо виплати страхового відшкодування не доводить прострочення виплати страхового відшкодування Страховиком, так як Законом передбачено обов`язок Страховика прийняти вмотивоване рішення у межах відповідного строку про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. А тому представник вважає, що відсутні підстави для стягнення 3% річних, інфляційних та пені через відсутність вини Страховика у простроченні виплати страхового відшкодування.

05.11.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» в якому позивач заперечував проти доводів викладених у відзиві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представники заяв або клопотань не подавали. Представник Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог. Представник Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання, однак у відзиві зазначив про можливість подальшого розгляду справи за його відсутності у випадку неявки в судове засідання.
На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представників сторін.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог за наступних підстав.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на момент настання правовідносин) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно із статтею 1 зазначеного Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
За положеннями статті 3 зазначеного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Стаття 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування - виступає страховик завдавача шкоди.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, в межах суми страхового відшкодування.
Як встановлено судом, 06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25 км + 200 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 .
Власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 .
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс Україна" згідно полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4571126. Ліміт за шкоду майну становить 130 000,00 грн. Розмір франшизи становить 0 грн.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісів обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР0571628 (тягач) та №АР0571629 (напівпричіп). Ліміт за шкоду майну становить 130 000,00 грн. Розмір франшизи становить 2600 грн.
26.12.2022 ОСОБА_1 направила ПрАТ «СК» Євроінс Україна» та ТДВ «СК «Гардіан» заяви про виплату страхового відшкодування.
31.03.2023 ТДВ «СК «Гардіан» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 не було подано заяви про страхове відшкодування впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку з моменту скоєння ДТП, та зазначило, що заява про виплату страхового відшкодування надійшла 03.01.2023.
31.03.2023 ПрАТ "СК "Євроінс Україна" відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 не було подано заяви про страхове відшкодування впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку з моменту скоєння ДТП, заява про виплату страхового відшкодування надійшла 29.12.2022.
Не погоджуючись з відмовами, ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом про стягнення страхового відшкодування.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №752/15047/23 в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Київського апеляційного суду від 22.07.2025 у справі № 752/15047/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року - задоволено, скасовано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 у справі № 752/15047/23 повністю, та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» страхове відшкодування у розмірі 127 400,00 грн.
Як встановлено постановою Київського апеляційного суду, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2022 (йдеться про справу №369/5420/21) було встановлено вину водіїв інших забезпечених транспортних засобів, то саме після цього у позивачки виникло право вимагати виплату страхового відшкодування та звернутися до відповідачів з відповідними заявами впродовж одного року, тобто до 17.01.2023. Беручи до уваги, те що позивач звернулася до відповідачів з заявами про страхове відшкодування 26.12.2022, тобто в межах одного року від дати ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022, суд вважає, що позивач діяла добросовісно, а строк пропущено через незалежні від неї причини, а тому позивач має право вимагати відшкодування в межах страхової суми за рахунок страховика винної у спричиненні шкоди особи. 
Постанова Київського апеляційного суду не оскаржувалась та набрала законної сили.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Київського апеляційного суду, 04.08.2025 Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 127 400,00 грн. Так само на виконання постанови Київського апеляційного суду, 20.08.2025 Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн.
Стаття 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, момент ДТП) визначав, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 
Згідно із ст.36.1 зазначеного Закону, Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Стаття 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач звернулася до відповідачів із заявами про страхове відшкодування 26.12.2022, яка отримана Товариством з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» 03.01.2023 року та Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» - 29.12.2022 року. А тому, відповідно до вимог діючого законодавства, Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» зобов`язано прийняти відповідне рішення до 29.03.2023 року включно, відповідно Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» зобов`язано прийняти рішення до 03.04.2023 року включно.
Стаття 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, який був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, втратив чинність 01.01.2025 року.
Згідно з п.6 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX передбачено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону.
Зазначеним розділом не передбачено поширення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX на страхові випадки, які виникли до набрання ним чинності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
В матеріалах справи містяться докази того, що 04.08.2025 на рахунок ОСОБА_1 . Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» перераховало страхове відшкодування у розмірі 127 000,00 грн та 20.08.2025 на рахунок ОСОБА_1 від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» перераховано страхове відшкодування у сумі 130 000,00 грн. Тобто відповідачі визнали факт обов`язку виплати страхового відшкодування.
В той же час судом під час розгляду справи встановлено, що заяви позивача на виплату страхового відшкодування отримані ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» 29.12.2022 та ТДВ «СК «ГАРДІАН» 03.01.2023 та строк для сплати страхового відшкодування у відповідачів настав відповідно 29.03.2023 та 03.04.2023 року відповідно, проте ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснило виплату страхового відшкодування 04.08.2025, а ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» здійснило виплату страхового відшкодування 20.08.2025 року. 
Тобто страхові компанії здійснили виплати страхового відшкодування після спливу 90 днів з дня подання заяви про виплату страхового відшкодування, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.
Доводи представника Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» у відзиві про те, що відповідач набув статусу боржника в грошовому зобов`язанні лише з 22.07.2025 (з дня ухвалення постанови Київським апеляційним судом у справі № 752/15047/23) не заслуговують на увагу, оскільки Київський апеляційний суд постановою від 22.07.2025 у справі № 752/15047/23 встановив, що позивач ( ОСОБА_1 ) діяла добросовісно, а строк пропущено через незалежні від неї причини, а тому позивач має право вимагати відшкодування в межах страхової суми за рахунок страховика винної у спричиненні шкоди особи.
Більш того, Верховний Суд у постанові від 23.04.2025 у справі № 694/1482/21 зробив посилання на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) де вказано, що: «у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Таким чином, висновок суду першої інстанції, із яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що позивач послався як на підставу стягнення пені на положення статті 549 ЦК України, а тому вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню, є необґрунтованим. Верховний Суд (взявши до уваги визначені позивачем вимоги до страховика) погоджується з тим, що починаючи з 91 дня після звернення з необхідними документами про виплату страхового відшкодування у страховика виникло прострочення виконання грошового зобов`язання».
Щодо визначення початку періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання, то у постанові від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц Велика Палата Верховного Суду, зокрема, висловила таку правову позицію.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
З огляду на вказане можна зробити висновок, що з набранням чинності рішення суду про відшкодування шкоди у боржника виникає зобов`язання сплатити точно визначений розмір шкоди, однак саме зобов`язання виникло між сторонами із заподіяння шкоди.
Зобов`язання не є таким, що виникло з рішення суду. Це зобов`язання з відшкодування шкоди, в якому рішенням суду визначено конкретний розмір завданої шкоди та констатовано про наявність зобов`язання між сторонами.
Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то в цьому випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, адже одна сторона зобов`язана сплатити певну визначену грошову суму стягувачу.
Про початок періоду нарахування пені також зазначено у постанові Верховного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 694/1482/21.
Таким чином, для ТДВ «СК «ГАРДІАН» періодом нарахування 3% річних та інфляційних втрат є строк починаючи з 03.04.2023 по 04.08.2025 та нараховані на суму 127 400,00 грн, що становить: 3% річних - 8 942,44 грн, інфляційні - 27 206,41 грн.
Для ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» періодом нарахування 3% річних та інфляційних втрат є строк починаючи з 31.03.2023 по 20.08.2025 та нараховані на суму 130 000,00 грн, що становить: 3% річних - 9 327,94 грн, інфляційні - 27 446,12 грн.
Що ж стосується нарахування пені, то вона підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» за період з 03.04.2023 року по 31.12.2024 року (час втрати законної сили положень ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), нарахована на суму 127 400,00 грн., що становить 75 716,30грн. та з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за період з 31.03.2023 року до 31.12.2024 року нарахована на суму 130 000,00 грн. в сумі 77 795,78 грн.
Отже, як встановлено судом, відповідачі порушили строки виплати страхового відшкодування встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд оцінивши в сукупності надані суду докази приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог.
Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам на підставі положень статті 141 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 77 - 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (ЄДРПОУ 22868348, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, б. 102) та Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» (ЄДРПОУ 35417298, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 96) про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 9 327,94 грн, інфляційні збитки - 27 446,12 грн, пеню в сумі 77 795,78 грн та судовий збір в сумі 1 145,73 грн.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 8 942,44 грн, інфляційні збитки - 27 206,41 грн, пеню в сумі 75 716,30 грн та судовий збір в сумі 1 118,56 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:      Н.Г.Притула