Справа № 758/7376/25 
Категорія 61 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Захарчук С. С.,
за участю секретаря судового засідання - Савенко Д. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання права на спадкування за правом представлення,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на спадкування за правом представлення.
Зазначала, що вона та ОСОБА_5 з 03.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу у них народилися двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_5 був особою із інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою серії 10 ААА № 800382 Міністерства охорони здоров`я України до акта огляду медико-соціальною (експертною) комісією. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є рідними братами. Їх батьками є - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
13.03.2025 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 151/2024 (номер у спадковому реєстрі 73788217) після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
30.09.2024 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 425/2024 (номер у спадковому реєстрі 73055207) після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до листа Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 13.03.2025 № 668/02-14 ОСОБА_1 , діючій від імені та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлено, що діти не входять до кола спадкоємців після смерті їх баби - ОСОБА_7 , так як вона склала заповіт на третю особу. 
Після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після її смерті є сини: відповідач - ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, ОСОБА_5 помер ще до відкриття спадщини. Як уже вказувалось, ОСОБА_7 залишила заповіт. Але, не зважаючи на наявність заповіту, ОСОБА_5 мав би право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті матері - ОСОБА_7 , оскільки був особою з інвалідністю другої групи. Таким чином, малолітні діти ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , мають право на спадкування обов`язкової частки у спадщині, яка б належала їх батьку, за правом представлення після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Оскільки нотаріусом було повідомлено позивача про те, що діти не входять до кола спадкоємців після смерті їх баби - ОСОБА_7 , так як вона склала заповіт на третю особу, просила визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У відзиві на позов, відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на те, що право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України) і не може переходити до інших осіб, навіть якщо вони є спадкоємцями за законом чи за заповітом. Зокрема, відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави.
Право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини і не може бути передане іншій особі в порядку спадкування.
Додатково слід зауважити щодо обґрунтування позивачем права її померлого чоловіка на обов`язкову частку у спадщині після смерті його матері. До позовної заяви долучено копію довідки до акта огляду МСЕК № 800382, згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 було встановлено другу групу інвалідності в строк до 01.01.2014. Отже, друга група інвалідності була встановлена ОСОБА_5 не безстроково, а тому доводи позивача про те, що на момент смерті ОСОБА_7 , її син ОСОБА_5 мав би право на обов`язкову частку у спадщині у зв`язку із встановленою йому в 2012 році на один рік другою групою інвалідності є нічим іншим як припущенням.
Посилаючись на зазначені обставини, просила відмовити у задовленні позову у повному обсязі.
У відповіді на відзив позивачка підтримала свою правову позицію, викладену у позові.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 11.11.2025 зарито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи. 
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 03.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу у них народилися двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
Згідно з довідкою ерії 10 ААА № 800382 Міністерства охорони здоров`я України до акта огляду медико-соціальною (експертною) комісією 10.12.2012 під час первинного огляду ОСОБА_5 останньому була встановлена ІІ група інвалідності з 03.12.2012 до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.
Батьками ОСОБА_5 є - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
30.09.2024 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 925/2024 після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
За життя ОСОБА_7 склала заповіт від 23.04.2016 відповідно до якого частину належного їй нерухомого майна заповіла ОСОБА_1 та заповіт від 21.02.2013 відповідно до якого все належне їй рухоме та нерухоме майно заповіла ОСОБА_4 . 
Відповідно до листа Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 13.03.2025 № 668/02-14 ОСОБА_1 , діючій від імені та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлено, що діти не входять до кола спадкоємців після смерті їх баби - ОСОБА_7 , так як вона склала заповіт на третю особу. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України).
Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1235 ЦК України).
Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ч. 4 ст. 1236 ЦК України).
Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 1241 ЦК України).
Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 20.10.2025 справа № 686/936/22 провадження № 61-3647сво24) право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (ст. 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України)
Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.10.2025 справа № 686/936/22 провадження № 61-3647сво24) спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18)).
У спадковому праві існують конструкції «похідного спадкування», коли право спадкування пов`язується не безпосередньо із відкриттям спадщини після смерті спадкодавця, а «вплітається» структуру спадкового правовідношення, ускладнену іншими юридичними фактами - смерть спадкоємця, відмова його від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця тощо. Конструкції похідного спадкування, зокрема спадкування за правом представлення (спадкове заміщення), спадкова трансмісія, адресна відмова від прийняття спадщини розміщені законодавцем в різних нормах Книги 6 ЦК України, але підпорядковуються єдиним правилам, що визначають їх закономірності. Навіть тоді, коли про це прямо не зазначено у відповідних нормах Книги 6 ЦК України. Тому перехід права на обов`язкову частку у спадщині не відбувається з використанням конструкцій «похідного» спадкування. Як наслідок право на обов`язкову частку не може переходити до інших осіб, навіть якщо вони є спадкоємцями за законом чи за заповітом. Відповідно, право на обов`язкову частку не може переходити ні в порядку спадкової трансмісії (ч. 1 ст. 1276 ЦК України), ні за правом представлення, ні в порядку адресної відмови від прийняття спадщини (ст. 1274 ЦК України) або в інший спосіб «передання» спадкових прав.
У разі смерті особи, яка б мала право на обов`язкову частку у спадщині, до відкриття спадщини за заповітом, таке право не спадкується та не переходить до спадкоємців такої особи. Правила спадкування за правом представлення (спадкування за законом) не стосуються права на обов`язкову частку.
Таким чином, право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер і не може перейти до іншої особи в порядку спадкування.
Установлено, що ОСОБА_5 помер раніше ОСОБА_7 , відповідно до заповітів від 23.04.2016 та від 21.02.2013 остання заповіла належне їй майно ОСОБА_7 і ОСОБА_1 відповідно.
ОСОБА_5 не прийняв і не міг прийняти після ОСОБА_7 спадщину у порядку реалізації права на обов`язкову частку.
Оскільки право на обов`язкову частку не спадкується і не переходить до спадкоємців особи, наділеної правом на обов`язкову частку у спадщині, правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , немає.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (02225, м. Київ, пр. Червоної Калини, 21-Г, код ЄДРПОУ 37501695) про визнання права на спадкування за правом представлення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13.03.2026.

Суддя 	С. С. Захарчук