Справа № 372/5531/25 
Провадження 2-328/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Рабчуна Р.О.,
при секретарі судового засідання Редька Н.Н.,
за участю сторін: 
представника позивача – Курганова Д.О.,
представника відповідача – Дорофеєв Д.А., (на відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг-послуг з постачання природного газу,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ДП «КиївГазЕнерджи» в особі представника Курганова Д.О. звернулось до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання природного газу та витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , постачання якого за спірний період з грудня 2021 по квітень 2022 здійснювало ДП «КиївГазЕнерджи» за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 18.05.2017 № 674. Відповідач користувався послугами з постачання природного газу через приєднану мережу Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджі», що підтверджується акцептуванням ним заяви-приєднання, фактом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником, частковою оплатою спожитого природного газу та не заявляв до постачальника вимоги про припинення йому постачання газу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу згідно вимог чинного законодавства. Цей договір є договором приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору, сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу споживачем. Представник позивача вказує, що відповідачем було спожитого природного газу у спірний період з грудня 2021 по квітень 2022 року. Проте, свої зобов`язання по оплаті за постачання природного газу своєчасно відповідач не виконувала, а тому почала утворюватися заборгованість і станом на день подачі позовної заяви заборгованість за спожитий природний газ становить 51 564 грн. 91 коп., крім того ОСОБА_1 повинен сплатити 3% річних в розмірі 20 109 грн. 59 коп. та інфляційні втрати в сумі 5060 грн. 42 коп.
Ухвалою судді від 25.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
13.01.2026 року від представника відповідача - адвоката Дорофеєва Д.А. через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає наступне. Стороною відповідача визнається сума заборгованості у розмірі 51564 грн. 91 коп. за період з 26.05.2022-01.09.2025 року оскільки попередньо погашено заборгованість за попередні періоди, квитанції до суду про сплату надає. Щодо нарахування штрафних санкцій за період з 26.05.2022 року по 01.09.2025 року вважає такі нарахування необґрунтованими, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206, у зв`язку з чим просить суд урахувати викладені обставини під час ухвалення рішення. Крім того, зазначає про застосування строків позовної давності.
В судовому засіданні представник позивача Курганов Д.О. заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на відзив.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, виходить з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за №1382/27827.
Розділом II Правил постачання передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.
На виконання вимог статей 12, 40 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам».
Договір постачання природного газу побутовими споживачами укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам (https://energy.kyivgaz.ua/ofitsijna-informatsiya/publichnij-dogovir.html).
Відповідно до п. 1.3. Типового договору, фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язується поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємам (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розміри, строки та порядку визначені договором.
Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, а саме надання природного газу та підписання заяви-приєднання до умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання по оплаті послуг з газопостачання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 51 564 грн. 91 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Законодавством передбачений принцип обов`язкової оплати спожитих житлово-комунальних послуг та презумпції правомірності договору, укладеного між сторонами справи. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Верховний суд неодноразово наголошував, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так само самовільне ухилення від укладення такого договору не звільняє від необхідності оплати послуг які отримує споживач (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17, Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з додатків долучених представником відповідача до відзиву, відповідач сплатив суму заборгованості за послугу з постачання природного газу в розмірі 51 564 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.4595323632.1 від 21.10.2025 року. 
Таким чином, сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а саме послуг з постачання природного газу, що підлягає стягненню з відповідача, становить 0,91 грн. з урахуванням часткового погашення, що мало місце уже після пред`явлення позову.
Провадження щодо стягнення основного боргу на суму 51 564 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки, відповідач добровільно погасив заборгованість 21.10.2025 року.
Разом з цим, в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку просить стягнути 3 % річних у сумі 20 109,59 грн. та інфляційні втрати 5060,42 грн. за період з 26.05.2022 року по 01.09.2025 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Дана постанова застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року №1405 внесено зміни до вищевказаної постанови та пункт 1 викладено в новій редакції, згідно якого до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 р. № 285). Слід зазначити, позивач у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних, інфляційні втрати, що утворилися за період часу з 26.05.2022 по 01.09.2025, тобто до та після прийняття вищевказаної постанови від 29.12.2023.
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30.12.2023 заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Отже, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період з 30.12.2023 року по 01.09.2025 року включно.
Судом здійснено перерахунок трьох відсотків річних та інфляційні втрати, а тому їх розрахунок визначається наступним чином:
Період розрахунку: з 30.12.2023 року по 31.12.2023 року - 2 дні [Проценти] = 51 564,91 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 2 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 8,48 грн.
Період розрахунку: з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - 366 днів [Проценти] = 51 564,91 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 1 546,95 грн.
Період розрахунку: з 01.01.2025 року по 01.09.2025 року - 244 дні [Проценти] = 51 564,91 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 244 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 034,12 грн.
Сума нарахованих процентів за період з 30.12.2023 року по 01.09.2025 року: 2 589,55 грн. 
У період з 01.01.2024 року по 01.09.2025 року індексація на суму 51 564,91 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% ? 100,60% ? 101,50% ? 101,80% ? 101,90% ? 101,40% ? 101,20% ? 100,80% ? 101,50% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,80% ? 99,80% ? 99,80% = 118,743% (за період Січень 2024 - Серпень 2025) [Інфляційні нарахування] = 51 564,91 грн. (сума боргу) ? 118,743% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 51 564,91 грн. (сума боргу) = 9 664,93 грн.
Місяць  Індекс інфляції Джерело інформації
Січень 2024 100,40%  "УК" від 13.02.2024 р. № 31;
Лютий 2024 100,30%  "УК" від 12.03.2024 р. № 52;
Березень 2024 100,50%  "УК" від 11.04.2024 р. № 74;
Квітень 2024 100,20%  "УК" від 14.05.2024 р. №98 ;
Травень 2024 100,60%  "УК" від 12.06.2024 р. №119;
Червень 2024 102,20%  "УК" від 12.07.2024 р. №141;
Липень 2024  100,00%  "УК" від 13.08.2024 р. №163;
Серпень 2024 100,60%  "УК" від 14.09.2024 р. №187;
Вересень 2024 101,50%  "УК" від 12.10.2024 р. №208;
Жовтень 2024 101,80%  "УК" від 13.11.2024 р. №230;
Листопад 2024  101,90%  "УК" від 12.12.2024 р. №251;
Грудень 2024 101,40%  "УК" від 14.01.2025 р. №11;
Січень 2025 101,20%  "УК" від 12.02.2025 р. №32;
Лютий 2025 100,80%  "УК" від 12.03.2025 р. №52;
Березень 2025 101,50%  "УК" від 11.04.2025 р. №75;
Квітень 2025 100,70%  "УК" від 13.05.2025 р. №96;
Травень 2025  101,30%  "УК" від 12.06.2025 р. №118;
Червень 2025 100,80%  "УК" від 12.07.2025 р. №140;
Липень 2025 99,80%  "УК" від 12.08.2025 р. №162;
Серпень 2025 99,80%  "УК" від 12.09.2025 р. №187.

Сума інфляційних втрат становить 9 664,93 грн., однак, позивачем заявлено вимогу про їх стягнення у розмірі 5 060,42 грн., у зв`язку з чим суд виходить із заявленого позивачем розміру вимог.

Щодо нарахування 3 % річних у межах строків позовної давності.

Відповідача вказував, що Позивач мав право нараховувати 3 % річних лише до 26.05.2025 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.
Суд не погоджується з такими доводами відповідача та вважає, що позивач правомірно нараховував 3 % річних до 01.09.2025 року з огляду на таке.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу – ст. 256 ЦК України.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки – ст.257 ЦК України.
Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Встановлено що з вказаним позовом Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» звернулося до суду 24.09.2025 року, в якому просить стягнути з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а саме послуг з постачання природного газу за період з 2022 по 2025 рік, 3 відсотки річних та інфляційні втрати.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Отже, Законом № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Разом з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ пункт 19 було викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Ураховуючи викладене, позивачем не пропущено позовну давність при зверненні до суду, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2022 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану. 14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 4434- IX, який виключає пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, однак вказаний закон набрав чинності лише 04 вересня 2025 року, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 2589,55 грн. та інфляційних втрат у сумі 5060,42 грн.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ДП «КиївГазЕнерджи» слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 256-258, 260, 261, 364, 267, 322, 526, 610, 612, 625, 714 ЦК України, ст.ст. 66, 67, 156, 162, 179 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позов Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг-послуг з постачання природного газу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані - НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (код ЄДРПОУ 39835779, 01103, м. Київ, вул. М. Бойчука, 4-Б) заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг - послуг з постачання природного газу в розмірі 0,91 грн., 3% річних в розмірі 2589 грн. 55 коп., інфляційних втрат в розмірі 5060 грн. 42 коп., всього – 7650,88 грн.
Закрити провадження в частині стягнення 51564 грн. заборгованості за послуги з постачання природного газу.
У іншій частині позову відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27.02.2026 року. 

Суддя             Р.О. Рабчун