ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року	Львів	Справа № 260/7519/25 пров. № А/857/54600/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання : Чупіль Д.Б., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року (ухвалене головуючим-суддею Дору Ю.Ю. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах – Державної інспекції містобудування та архітектури України до Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради (за участі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мукачівської міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_1 ) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов,

в с т а н о в и в :

Мукачівська окружна прокуратура Закарпатської області звернулася в суд в інтересах держави в особі уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах – Державної інспекції містобудування та архітектури України із адміністративним позовом до Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради (за участі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мукачівської міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_1 ), в якому просила визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва від 21.01.2025 (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:9738-1595-2271-1338), видані ОСОБА_1 з “Реконструкції квартири під житловий будинок з торговими приміщеннями та квартирами за адресою: АДРЕСА_1 ”, які затверджені наказом в.о. начальника управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради №16-2025 від 21.01.2025.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 позовні вимоги були задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, не здійснив аналіз положень діючого Генерального плану м. Мукачево та не врахував його відомостей. При цьому, застосував умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон, що прямо суперечить Генеральному плану м. Мукачево. Апелянт також заперечує висновки суду щодо порушення встановлених обмежень щодо висотності. Визначальним, на думку апелянта, є те, що прокурор вправі звернутися з позовом лише у виключних випадках, при цьому, має обгрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є саме бездіяльність компетентного органу у разі виявлення ним порушень вимог законодавства , в контексті справи, яка розглядається саме у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Костовський С.С. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Ільтьо І.І., який підтримав апеляційну скаргу, представницю позивача Шимін Н.М., яка заперечила проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області відмовити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Мукачівською окружною прокуратурою за результатами моніторингу веб-сайту “Портал державної електронної системи у сфері будівництва”, Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та рішень відділу архітектури та містобудування управління міського господарства Мукачівської міської ради встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру у зв`язку з допущеними порушеннями вимог законодавства у сфері містобудування при виданні містобудівної документації.
Відповідно до інформації, яка міститься в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва по кадастровому номеру земельної ділянки 2110400000:01:001:1684, на підставі заяв на отримання містобудівних умов та обмежень №27608/0/99-24 від 17.12.2024 та №73/0/109-25 від 09.01.2025, поданих замовником будівництва ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) щодо “Реконструкція квартири під житловий будинок з торговими приміщеннями та квартирами за адресою: АДРЕСА_1 ”, управлінням архітектури та містобудування Мукачівської міської ради 21.01.2025 ОСОБА_1 , як замовнику будівництва, були видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (далі – МУО) (Реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:9738-1595-2271-1338) з “Реконструкції квартири під житловий будинок з торговими приміщеннями та квартирами за адресою : АДРЕСА_1 ” на земельній ділянці з кадастровим номером : 2110400000:01:001:1684, площею : 0.0193 га, цільове призначення : 02.01 “для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)”.
Вищевказані містобудівні умови та обмеження (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:9738-1595-2271-1338) були затверджені наказом управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради №16-2025 від 21.01.2025.
Судом встановлено, що рішенням 12-тої сесії Мукачівської міської ради 22 скликання від 22.10.1997 затверджено Генеральний план м. Мукачева та рішенням 10 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання №154 від 31.03.2016 затверджено План зонування території м. Мукачева.
Відповідно до Плану зонування території м. Мукачева, земельна ділянка за адресою : АДРЕСА_2 з кадастровим номером 2110400000:01:001:1684 згідно Схеми зонування території м. Мукачева, що є невід`ємною частиною Зонінгу м. Мукачева по функціональному типу відноситься до підзони Лікувальної зони (Г-5).
У зв`язку з тим, що відповідно до містобудівних умов та обмежень від 21.01.2025 (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:9738-1595-2271-1338), проектної документації, затвердженої замовником будівництва від 14.03.2025 (реєстраційний номер в ЄДЕССБ PD01:5779-6190-1123-3528) та договору оренди земельної ділянки від 03.12.2024 будівництво зазначеного об`єкту заплановано на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Мукачева в особі Мукачівської міської ради, чим порушуються інтереси останньої, Мукачівською окружною прокуратурою визначено у справі Мукачівську міську раду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.
Пунктом 4 містобудівних умов та обмежень від 21.01.2025 (реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:9738-1595-2271-1338) визначено, що мінімальні відстані від об`єкта, що проєктується до існуючих об`єктів та споруд – 0. Проектування та реконструкцію проводити в межах сформованої забудови домоволодіння по вул. Миру, 7, відповідно до вимог ДБН Б.2.2-12:2019 “Планування та забудова територій”, ДБН В.1.1-7:2016 “Пожежна безпека об`єктів будівництва”.
У пункті 6.1.20 ДБН Б.2.2-12:2019 “Планування та забудова територій” вказано, що відстані між житловими будинками, житловими і громадськими, а також між виробничими будівлями слід приймати на основі розрахунків інсоляції та освітленості, а також у відповідності з нормами протипожежних вимог.
Зокрема, при розміщенні багатоквартирних будинків до 3 поверхів, відстань від фасадів до меж земельних ділянок не менше 10 м для забезпечення проїзду пожежних машин.
Вважаючи, що надані управлінням архітектури та містобудування Мукачівської міської ради містобудівні умови та обмеження суперечать вимогам Генерального плану м. Мукачева, затвердженого рішенням 12-тої сесії Мукачівської міської ради 22 скликання від 22.10.1997, Плану зонування території м. Мукачева, затвердженого рішенням 10 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання №154 від 31.03.2016, Законам України “Про регулювання містобудівної діяльності”, “Про основи містобудування” та ДБН Б.2.2-12:2019 “Планування та забудова територій”, представник позивача Домніцький Ю.В. звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що отримання містобудівних умов та обмежень є однією з обов`язкових стадій будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації, якою серед іншого є генеральний план населеного пункту, план зонування території (зонінг) та детальний план території. Суд зазначив, що невідповідність намірів забудови земельної ділянки є підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень. При цьому невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту. Суд погодився з Мукачівською обласною прокуратурою про те, що надані містобудівні умови та обмеження не відповідають вимогам містобудівної документації на місцевому рівні., а тому дійшов висновку щодо обгрунтованості даного позову.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст.1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч.3, 4 ст.53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 53 КАС України визначено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, частина перша якої визначає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.411 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” (далі - Закон №3038-VI), державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.
Відповідно до ч.2 ст.411 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.411 Закону №3038-VI, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право звертатися до адміністративного суду з позовами про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи.
В обґрунтування підстав звернення до суду в інтересах держави прокурор покликався на наявність виняткового випадку, зокрема, нездійснення (неналежне здійснення) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду своїх повноважень, шо є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Державною інспекцією архітектури та містобудування України.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що прокурор не надав докази, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання ДІАМ України функцій щодо архітектурно-будівельного контролю та нагляду та виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за наслідками перевірок, що передує виникненню права на звернення до суду з позовом про скасування рішень, прийнятих суб`єктами нагляду.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 по справі №380/13877/21 вирішував питання наявності у прокурора права на звернення до суду з позовом, поданого в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України.
У вказаній справі Верховний Суд виснував, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу у разі виявлення ним порушень вимог законодавства, а в контексті справи, яка розглядається саме у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду. При цьому, виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності реалізується через механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, який здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. У свою чергу, лише у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за наслідками перевірок, у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду виникає право на звернення до суду з позовом про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду.
У справі, яка розглядається відсутні відомості про виявлені компетентними органами вчинені об`єктом нагляду порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва “Реконструкція квартири під житловий будинок з торговими приміщеннями та квартирами за адресою : Закарпатська обл, м. Мукачево, вул. Миру, 7 кв. №3”, як за наслідками державного архітектурно-будівельного контролю, так і державного архітектурно-будівельного нагляду, а відтак у ДІАМ України не виникло право на звернення до суду із позовом про скасування наказу Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради про затвердження містобудівних умов і обмежень на вказаний об`єкт будівництва, а відповідно у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі ДІАМ України шляхом звернення до суду з цим позовом.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.03.2025 по справі №460/23417/23, від 08.04.2025 по справі №620/13779/21, від 25.06.2025 по справі №620/232/25 за позовом керівника окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправними та скасування рішень, наказів міської ради про затвердження та надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, а також містобудівних умов і обмежень.
У справі, що розглядається, компетентними органами за наслідками державного архітектурно-будівельного контролю чи державного архітектурно-будівельного нагляду не було виявлено вчинених суб`єктом містобудування порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо спірного об`єкта будівництва.
За таких обставин, враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що у ДІАМ України не виникло право на звернення до суду з позовом про скасування містобудівних умов та обмежень та, відповідно, у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі ДІАМ України шляхом звернення до суду з даним позовом.
Покликання прокурора на те, що, отримавши інформацію про наявність встановлених порушень містобудівного законодавства, ДІАМ України не вжило заходів реагування з метою відновлення порушених інтересів держави, є безпідставним, оскільки самі собою такі обставини не створюють підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави в порядку п.6 ч.4 ст.411 Закону №3038-VI.
Водночас, у разі, якщо прокурором встановлено невиконання або неналежне виконання службовими особами ДІАМ України своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, невиконання вимог законів чи підзаконних актів (Закону №3038-VI, постанови КМУ №303 від 13.03.2022, тощо), такі особи підлягають притягненню до відповідальності у встановленому законом порядку.
Суд першої інстанції не врахував вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про задоволення даного позову.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застоВідповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року по справі №260/7519/25 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах – Державної інспекції містобудування та архітектури України до Управління архітектури та містобудування Мукачівської міської ради (за участі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мукачівської міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_1 ) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 25.02.26