П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/37322/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Карплюк О.І. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
25 лютого 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора управління патрульної поліції в Хмельницькій області Кльоца Сергія Григоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Постановою інспектора управління патрульної поліції в Хмельницькій області Кльоца С.Г. від 17 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він цього дня о 15 годині 36 хвилин, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Хмельницькому, по вул. Західно-Окружній, 5/1 зі швидкістю 80 км/год при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 30 км/год, та допустив порушення вимог п.12.4. Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції та інспектора управління патрульної поліції в Хмельницькій області Кльоца С.Г. про її скасування, посилаючись на порушення способу використання технічного засобу, технічну недостовірність вимірювання та порушення процедури розгляду справи.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року у позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та інспектора управління патрульної поліції в Хмельницькій області Кльоца Сергія Григоровича про скасування постанови серії ЕНА №6362711 від 17 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч. 1 КпАП України відмовлено.
Постанову серії ЕНА №6362711 від 17 грудня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. залишено без змін.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначене судове рішення, прийняти нове - про задоволення позову.
В обґрунтування апелянт вказав на ігнорування порушень ст.40 Закону України «Про Національну поліцію»/ Зазначає, що Суд не надав належної оцінки відеозапису з бодікамери №475916 (clip-0.mp4), де на таймкоді 00:01-00:04 чітко зафіксовано, що інспектор тримає прилад TruCAM обома руками. Стаття 40 Закону вимагає, щоб техніка була «змонтованою/розміщеною», тобто стаціонарною. Вимірювання «з рук» призводить до вібрації прицільної марки (таймкод 00:03), що створює технічну похибку. Висновок суду про «обґрунтованість» постанови суперечить вимогам закону щодо способу фіксації. Недослідження процедурних порушень розгляду справи Судом залишено поза увагою факт «експрес-розгляду» справи. Різниця між часом фіксації (15:36:50) та часом винесення постанови (15:39:25) складає лише 2 хвилини 35 секунд. Відеозапис clip-0.mp4 підтверджує, що інспектор формально зачитав права за менш ніж одну хвилину (02:18–03:00) та не надав можливості ознайомитися з відеодоказами. Це є прямим порушенням права на захист (ст.268 КУпАП).
16.02.2026 року Відповідачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій, вказуючи на безпідставність та необгрунтованість апеляційної скарги просив відмовити в її задоволенні, а оскаржене рішення залишити без змін.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Відповідальність за ст.122 ч.1 КпАП України настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками .
Згідно з положеннями п.12.4. Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 17 грудня 2025 року о 15 годині 36 хвилин, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Хмельницькому, по вул. Західно-Окружній, 5/1 зі швидкістю 80 км/год при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 30 км/год, та допустив порушення вимог п.12.4. Правил дорожнього руху України, що встановлено за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 Tru Cam 008383, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідач, скоєне позивачем правопорушення, доводить показами лазерного вимірювача швидкості руху приладу TruCam, серійний номер 008383, відеозаписом фіксації перевищення швидкості (відео з бодікамери 475916), а також роздруківкою фіксації з фото транспортного засобу, яким керував позивач, з вказівкою на координати (геолокацію), а також із зазначенням швидкості.
Щодо посилання позивача на неправомірності використання відповідачем приладу TruCam, та ненадання ним доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, суд зазначає наступне.
Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м. до 1200м.
З відстані у 350-450м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.
Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.
При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.
Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.
Правильність реалізації у приладі LTI 20/20 TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.
Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 22 054-20, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), чинного до 14.04.2026 року.
Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для LTI 20/20 TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 №437 і становить 1 рік.
Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів» затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 №193.
Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/33719 від 14.04.2025 року вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam № TC008383 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, а свідоцтво дійсне до 14.04.2026 року.
Судом встановлено, що вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад LTI 20/20 TruCam з серійним номером 008383 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.
Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.
Таким чином, твердження позивача про те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam не може використовуватися в ручному режимі, є помилковими, оскільки спростовуються вищенаведеними судом доводами.
Натомість, позивачем не доведено того, що тримання поліцейським в руках лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу.
За таких обставин, дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені поліцейським за допомогою приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, суд вважає, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо визнання протиправними дій інспектора (факт "єкспрес-розгляду" справи) то слід вказати наступне.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.
Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.
Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.
Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17.
Також, як вбачається з матеріалів справи, факт порушення обмеження швидкості був встановлений за допомогою лазерного вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20.
В свою чергу, колегією суддів вище зазначено, що результати фіксації даного приладу є належним доказом в розумінні законодавства.
Щодо належності відповідачів, колегія суддів зазначає наступне.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають право накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.
Отже, працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.
Водночас, як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, стороною позивача відповідачем у справі зазначено Департамент патрульної поліції та 3-ю особою ОСОБА_2 , інспектора взводу №1 роти №3 БУПП в Хмельницькій області, який виносив оскаржувану позивачем постанову.
При цьому, розглядаючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що належним відповідачем в даній категорії справі повинен бути суб`єкт владних повноважень, а саме орган, який таке стягнення застосував (виніс постанову).
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17 вересня 2020 року, згідно з яким, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.
Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, зроблено також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц.
Попри зазначене, суд першої інстанції в оскарженому рішенні помилково відніс 3-ю особу - інспектора патрульної поліції Кльоца С.Г. до відповідача з зазначенням того, що він є у справі неналежним відповідачем.
Оскільки позивачу судом відмовлено у задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції (належного відповідача) з наведених у рішенні саме інших підстав, то, колегія суддів не вважає вищезазначену помилку, як беззаперечну підставу для скасування оскарженого судового рішення.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч.2 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, тому рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.