Справа № 587/581/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді – Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1978 року, ОСОБА_3 купив житловий будинок за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Біловоди, при цьому в договорі не вказано номеру будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.  Разом з ним на момент смерті, за адресою: АДРЕСА_1 проживали донька ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_5 , які прийняли спадщину по закону, шляхом вступу в управління спадковим майном. Заповіту після своєї смерті ОСОБА_3 не залишив, спадкова справа не відкривалася, що підтверджується вище вказаною довідкою та постановою нотаріуса. Тобто, частки житлового будинку повинні бути розподілені наступним чином: 1\2 частка за ОСОБА_5 як майно дружини в спільній власності подружжя, а інша частка у розмірі 1\2 повинна бути успадкована в рівних частках, тобто по 1\4 між дружиною та донькою померлого. Але, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася, майно не оформлювалося. Житловий будинок згідно погосподарської книги було переоформлено на ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Після своєї смерті вона залишила заповіт, де все своє майно залишила своїй донці ОСОБА_6 . Після її смерті спадкова справа була відкрита в Сумській районній нотаріальній конторі. На день своєї смерті ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю донькою ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину по заповіту, після своєї матері. Маючи на меті оформити спадщину матері, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори, але в оформленні спадщини було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.02.2026 року. Постанова нотаріуса була мотивована тим, що спадкодавиця ОСОБА_5 за своє життя не виділила подружню долю в житловому будинку та не зареєструвала за собою право власності на житловий будинок. До того ж відповідно договору купівлі продажу він не має нумерації, що унеможливлює його ідентифікацію. До того ж втрачено оригінал договору купівлі-продажу. В зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних спадкових прав. Житловий будинок, хоча згідно договору купівлі-продажу без номеру, але сім`я ОСОБА_8 завжди проживала та була прописана в вісімнадцятому номері будинку. ОСОБА_1 в ньому зареєстрована і зараз. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речового права на нерухоме майно № 453185767 від 21.11.2025 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з невідомих причин зареєстровано в реєстрі речового права до 2013 року за ОСОБА_9 (яка померла) згідно свідоцтва про право власності від 01.08.1995 року, а отже вже після того, як Федченки стали власниками будинку під АДРЕСА_1 та були в ньому зареєстровані. На житловий будинок АДРЕСА_2 право власності не зареєстровано. Відповідно довідки Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 151 від 27.11.2025 року, згідно погосподарської книги домоволодіння під номером АДРЕСА_1 рахується саме за ОСОБА_5 , а за ОСОБА_9 рахується домоволодіння під АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 02-41/643 від 02.12.2025 року рішення, щодо упорядкування поштових адрес на житловий будинок АДРЕСА_3 не приймалися. А тому просила визнати право власності за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на частину в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_3 та на частини за заповітом після померлої матері ОСОБА_5 .
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.
Від Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують.
Згідно положень частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1978 року, ОСОБА_3 купив житловий будинок за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Біловоди, при цьому в договорі не вказано номеру будинку.(а.с.16). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ( а.с.9)
Разом з ним на момент смерті, за адресою, АДРЕСА_1 проживали донька ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_5 , які прийняли спадщину по закону, шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Виконкому Хотінської селищної ради, Сумського району, Сумської області від 27.11.2025 року № 568. ( а.с.10)
Заповіту після своєї смерті ОСОБА_3 не залишив, спадкова справа не відкривалася, що підтверджується вище вказаною довідкою та постановою нотаріуса( а.с.13-14).
Тобто, частки житлового будинку повинні бути розподілені наступним чином: 1\2 частка за ОСОБА_5 як майно дружини в спільній власності подружжя, а інша частка у розмірі 1\2 повинна бути успадкована в рівних частках, тобто по 1\4 між дружиною та донькою померлого. 
Але, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася, майно не оформлювалося. 
Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги було переоформлено на ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 151 від 27.11.2025 року. (а.с.20)
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.11)
Після своєї смерті вона залишила заповіт, де все своє майно залишила своїй донці ОСОБА_6 (а.с.12) Після її смерті спадкова справа була відкрита в Сумській районній нотаріальній конторі.( а.с.30-43) 
На теперішній час ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. (а.с.6,7)
На день своєї смерті ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю донькою ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину по заповіту, після своєї матері, що підтверджується довідкою Виконкому Хотінської селищної ради, Сумського району, Сумської області № 567 від 27.11.2025 року. (а.с.15)
При зверненні до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Чеберячка Т.В було відмовлено в оформленні спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.02.2026 року.( а.с.13-14)
Постанова нотаріуса була мотивована тим, що хоча ОСОБА_1 і є єдиною спадкоємицею, за своє життя ОСОБА_5 не виділила подружню долю в житловому будинку та не зареєструвала за собою право власності на житловий будинок. До того ж відповідно договору купівлі продажу він не має нумерації, що унеможливлює його ідентифікацію. До того ж втрачено оригінал договору купівлі-продажу. 
В зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних спадкових прав.
Житловий будинок, хоча згідно договору купівлі-продажу без номеру, але сім`я ОСОБА_8 завжди проживала та була прописана в вісімнадцятому номері будинку. ОСОБА_1 в ньому зареєстрована і зараз. 
Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речового права на нерухоме майно № 453185767 від 21.11.2025 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі речового права до 2013 року за ОСОБА_9 (яка померла) згідно свідоцтва про право власності від 01.08.1995 року, а отже вже після того, як Федченки стали власниками будинку під АДРЕСА_1 та були в ньому зареєстровані. На житловий будинок АДРЕСА_2 право власності не зареєстровано. (а.с.17,18) 
Відповідно довідки Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 151 від 27.11.2025 року, згідно погосподарської книги домоволодіння під номером АДРЕСА_1 рахується саме за ОСОБА_5 а за ОСОБА_9 рахується домоволодіння під АДРЕСА_2 . (а.с.20)
Відповідно до довідки Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 02-41/643 від 02.12.2025 року рішення, щодо упорядкування поштових адрес на житловий будинок АДРЕСА_3 не приймалися.( а.с.19)
Відповідно до довідки Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 02.12.2025 року № 02-41/672 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована. (а.с.21)
Відповідно до довідки управління забезпечення реалізації державної політики в сфері земельних відносин № 29-18-0.99від 02.12.2025 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , в власність не передавалася. (а.с.22)
Також судом, за клопотанням представника позивачки в ДП «БТІ» Регіональна агенція технічної інвентаризації» Комунального підприємства «ІНІЦІАТИВА» Миколаївської сільської ради було витребувано інвентарні справи на житлові будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 
Відповідно до листа відповіді ДП «БТІ» Регіональна агенція технічної інвентаризації» Комунального підприємства «ІНІЦІАТИВА» Миколаївської сільської ради від 03.03.2026 року за № 82-03/26 було надано інвентарну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 , та надано відповідь, що інвентарна справа на житловий будинок АДРЕСА_2 відсутня. 
Після огляду судом інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21.10.1986 року ОСОБА_11 був власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , при цьому цифра номеру будинку виправлена та не дає змоги достовірно визначити номер будинку, як то 18 або 17. (останній аркуш інвентарної справи)
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Біловодської сільської ради народних депутатів Сумської області, Сумського району № 23 від 06.07.1995 року новим головою колгоспного двора замість померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 призначено ОСОБА_9 (аркуш інвентарної справи № 13). 
На підставі даного рішення ОСОБА_9 01.08.1995 року було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . (аркуш інвентарної справи № 14).
Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» № 35020473 від 01.08.2012 житловий будинок, колишній буд. АДРЕСА_2 , адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_9 свідоцтво про право власності від 01.08.1995/ Біловодська сільська рада.
А тому з огляду на наявну помилку в реєстрації КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_9 право власності на будинок АДРЕСА_1 , замість вірного номеру 17, позивачка позбавлена можливості переоформити спадщину після смерті батьків. 
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу).
Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжя за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.
Стаття 70 СК України визначається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до частини першої статті 22 КпШС 1969 року (в редакції, чинній на момент набуття права власності на житловий будинок) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.
Враховуючи те, що подружжям спірне майно було придбано в період шлюбу та до набрання чинності СК України, застосуванню підлягали статті 22, 24, 28 КпШС 1969 року.
Відповідно до статей 22, 23, 28 КпШС України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Отже, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.
Судом встановлено про належність спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_5 житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Таким чином, житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та кожному з них належало по частки домоволодіння в спільному сумісному майні. 
Разом з тим, Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (зокрема, серед останніх - від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом, своїх спадкових прав після смерті батька та як спадкоємця першої черги за заповітом після смерті матері, є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Аналізуючи в сукупності досліджені докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивача ОСОБА_1 , які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог, а саме визнання за нею права власності на частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 та частки даного будинку в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 328, 368, 377, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1296,1297 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 70 СК України, ст.ст. 22, 23, 28 КпШС України 1969 року та ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України суд, 
У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 3/4 частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя      Л.М. Гончаренко