ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5839/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 р. (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/5839/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 19.02.2025 № 0263553-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 3003,30 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 26.02.2024 № 0061062-2410-0829-UA23060070000082704 на суму 2834,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказувалось про відсутність у контролюючого органу підстав для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 та 2024 роки, з огляду на те, що належна позивачу житлова нерухомість (1/2 частки будинку) площею 162,3 кв.м. оподатковується за нульовою ставкою податку, що встановлено рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 № 5. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено.
У поданій апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Запорізькій області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що Податковим кодексом не передбачено зміни розміру зменшення бази оподаткування об`єкта/об`єктiв житлової нерухомості, в тому числі їx часток, що перебувають у власності фізичних осіб, визначеної підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266. Відповідно до бази даних ІКС «Податковий блок» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: житловий будинок, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 324,6 м2.З огляду на вищезазначене, ГУ ДПС у Запорізькій області правомірно сформовано спірні податкові повідомлення – рішення, які оскаржені позивачем с пропуском строку звернення до адміністративного суду. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляціцної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 на праві власності належить частка об`єкту житлової нерухомості, відмінного від земельної ділянки, а саме ? частка будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 324,6 кв.м. (відповідно, позивачу належить частка загальною площею 162,3 кв.м.), про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: від 26.02.2024 № 0061062-2410-0828-UA23060070000082704, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2023 рік у сумі 2834,10 грн; від 19.02.2025 № 0263553-2411-0829-UA23060070000082704, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2024 рік у сумі 3003,30 грн.
Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду із даною позовною заявою.
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими. Рішенням Запорізької міської ради №5 від 28 січня 2015 р. встановлена нульова ставка податку до об`єктів житлової нерухомості, зокрема, житлових будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів. Позивач є власником частини житлового будинку, площа частини якої не перевищує 250 кв.м.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом (ПК) України.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка ( пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України). Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів.
Рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 р. №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)" затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). До вказаного Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого 28 січня 2015 р. рішенням Запорізької міської ради №5 внесено зміни Рішеннями Запорізької міської ради від 30 червня 2015 р. №5, від 26 лютого 2016 р. №30, від 25 серпня 2016 р. №50, від 21 грудня 2016 р. №49, від 26 квітня 2017 р.№51, від 27 травня 2020 р. №49.
Відповідно до Положення про податок на майно, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме: -квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів; -будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів; - різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири /квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток, загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів).
Отже, рішення Запорізької міської ради є нормативно-правовим актом та способом реалізації владних управлінських функцій радою як суб`єктом владних повноважень у відповідності до комплексного правового регулювання в межах розсуду цього органу, з урахуванням інтересів членів територіальної громади та кожного члена цієї громади, а також згідно з приписами підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України. Дане рішення не скасовано в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковим як для позивача, так і для відповідача у справі.
Слід звернути увагу на те, що предметом оскарження у цій справі є виключно податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на виконання своїх функцій шляхом реалізації повноважень, передбачених підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 та підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України щодо визначення податкового зобов`язання.
Правомірність рішення органу місцевого самоврядування, яким змінився порядок застосування пільги зі сплати податку до об`єкту оподаткування, при цьому сама пільга не скасовувалась, не є предметом оскарження в цій справі, повноваження міських (селищних, сільських) рад в частині встановлення місцевих податків і зборів хоча і визначені в тому числі Податковим кодексом України, проте є виключною «правовстановлюючою» компетенцією цих органів, правомірність реалізації якої не має перевірятися в межах цієї справи (див. правовий висновок Верховного Суду у справі №825/1496/17).
Рішення Запорізької міської ради є способом реалізації владних управлінських функцій як суб`єктом владних повноважень у відповідності до комплексного правового регулювання в межах розсуду цього органу. Встановлення пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у вигляді нульової ставки в межах допустимої загальної площі, не вказує на втручання в базу оподаткування.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 09 жовтня 2025 р. у справі №280/9089/24.
Як встановлено судом першої інстанції на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8), ОСОБА_1 на праві приватної власності належать 1/2 частина житлового будинку, літ.А-2, об`єкт нерухомості, загальною площею 324,6 кв.м., житлова (кв.м.) 113,1. Право власності виникло на підставі рішення суду у справі №2-3090/2003 (Договір про визначення часток у праві спільної власності подружжя).
Отже, належна позивачу частина житлового будинку не є об`єктом оподаткування податком на нерухлмемайно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку із чим підстави для нарахування їй податку на нерухоме майно за 2024 рік - відсутні.
Щодо доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дотримався порядку, встановленому статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: залишив позовну заяву без руху ухвалою від 11 липня 2025 р. (а.с.17.18), надав позивачу можливість подати відповідну заяву, визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, зазначеного ним у заяві (направлення спірних ППР не за адресою місця реєстрації позивача) і відкрив провадження у справі. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №280/5839/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 березня 2026 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий