справа № 462/2445/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026142390000012 від 23.01.2026 року про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Завадка, Воловецького району, Закарпатської області громадянина України, українця, особу з інвалідністю 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
встановив:

Формулювання обвинувачення.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи присутнім під час оголошення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року у справі № 462/9347/25 про видачу обмежувального припису на строк чотири місяці, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 відносно його колишньої дружини ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_2 заборонено: перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити контактувати з постраждалою особою ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб; заборонити переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з постраждалою особою ОСОБА_4 .
Представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року у справі №462/9347/25, яку Львівський апеляційний суд постановою від 02.03.2026 року залишив без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року без змін.
Однак, всупереч вказаному припису, 22.01.2026 року близько 23 год. 10 хв., ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року, а саме - наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок вищенаведених дій, ОСОБА_3 , викликала працівників поліції, які прибули на місце події та припинили протиправні дії ОСОБА_2 .
Крім цього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи присутнім під час оголошення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року у справі № 462/9347/25 про видачу обмежувального припису на строк чотири місяці, яким вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 відносно його колишньої дружини ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_2 заборонено: перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити контактувати з постраждалою особою ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб; заборонити переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з постраждалою особою ОСОБА_4 .
Представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року у справі №462/9347/25, яку Львівський апеляційний суд постановою від 02.03.2026 року залишив без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року без змін.
Крім цього, всупереч вказаному припису, 22.02.2026 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, нехтуючи обов`язковим приписом та обмеженням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, перебував біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2025 року, а саме - наближатися на відстань менше 200 м. до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок вищенаведених дій, ОСОБА_3 , викликала працівників поліції, які прибули на місце події та припинили протиправні дії ОСОБА_2 .
Таким чином, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні умисного невиконання обмежувального припису, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.
До обвинувального акта, який надійшов у Залізничний районний суд м. Львова 20.03.2026 року (вх. № 7361), прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області – ОСОБА_5 долучено письмове клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, таке обґрунтоване, зокрема тим, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і погодився на розгляд обвинувального акта за його відсутності, тому просить суд розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні. 
Обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву від 18.03.2026 року, у якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Окрім цього, у заяві захисником  ОСОБА_2 – адвокатом ОСОБА_6 , засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості підозрюваного, підтверджено згоду із встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності. 

Застосоване судом законодавство, мотиви та висновки суду.
Згідно вимог ст. 302, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи наведені норми та дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 381 КПК України.
Згідно положень ч. 2 ст. 381, ч. 2, 3 ст. 382 КПК України суд не досліджує докази на підтвердження встановлених обставин. 
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом, та не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.
Так, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначення покарання.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань кримінального кодексу України, як правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.
Відповідно суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра не числиться (а.с. матеріалів кримінального провадження 13), перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівського обласного медичного центру превенції та терапії узалежнень» з травня 2012 року (а.с. матеріалів кримінального провадження 12), є інвалідом 2 групи (а.с. матеріалів кримінального провадження 16), а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, класифікацію за ст. 12 КК України (яке є кримінальним проступком), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді пробаційного нагляду на строк 6 (шість) місяці.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку суду не обраний, підстав для його обрання суд не вбачає.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд - 
ухвалив:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді у виді пробаційного нагляду строком на 6 (шість) місяці.
На підставі ст. 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1  у період дії пробаційного нагляду наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі ухилення ним від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Речові докази у кримінальному провадженні:
- цифровий носій «DVD-R» диск на якому знаходяться відеозаписи на яких зафіксована подія 22.01.2026 року (а.с. матеріалів кримінального провадження 63) – залишити у матеріалах справи.
- цифровий носій «DVD-R» диск на якому знаходяться відеозаписи на яких зафіксована подія 22.02.2026 року (а.с. матеріалів кримінального провадження 113) – залишити у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду складений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 23.03.2026 року

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя: