Справа № 703/1052/26 
2/703/1304/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді  Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань  Яковенко І.В. 
за участі
представника позивача Геріх Н.А.
представника відповідача Горобець Ю.В. (в режимі ВКЗ) 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геріх Наталія Анатоліївна, до Акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування заборони 
встановив:
24 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геріх Н.А., через систему «Електронний суд», звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд зняти заборону на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження: 5027937; тип обтяження: заборона (архівний запис); зареєстровано: 29.05.2007 09:15:45 за №5027937 реєстратором: Перша черкаська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н, Смілянський рай вузол зв`язку; додаткові дані: Архівний номер: 562259CHERKAST1, Архівна дата: 18.01.1999, дата виникнення: 31.05.1988, № реєстра: 16625-182, внутр. №1701В63322F032316351).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2025 року ОСОБА_1 стало відомо, що на її будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження (заборону) на підставі повідомлення Смілянського райвузлу зв`язку, яке зареєстровано 29 травня 2007 року за №5027937. 
Зазначає, що позивач в 1988 році працювала у Смілянському райвузлі зв`язку. В цей період Смілянським райвузлом зв`язку була надана ОСОБА_1 позика на будівництво та капітальний ремонт житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 3300 руб., у зв`язку з чим на будинок була накладена заборона.
Вищевказана позика була повернута Смілянському райвузлу зв`язку. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.
З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геріх Н.А., звернулася до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою судді від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, відмовлено у залученні до участі у справі як третьої особи Першу черкаську державну нотаріальну контору та відповідачу встановлено строк для поданні до суду відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідачем АТ «Укртелеком», в особі представника – адвоката Горобець Ю.В., до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно, згідно листа АТ «Укртелеком» від 10 грудня 2025 року вбачається, що заборгованість перед АТ «Укртелеком» відсутня. В той же час, вказує, що АТ «Укртелеком» не порушувало прав та інтересів позивача, в матеріалах справи відсутні докази такого порушення. АТ «Укртелеком» не може відновити порушені права та інтереси позивача та не наділений правом щодо накладення арешту на майно, а також не є особою, яка наклала арешт, у зв`язку з чим АТ «Укртелеком» не може бути відповідачем по справі та не повинна відповідача по пред`явленому до неї позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки АТ «Укртелеком» не вчиняло жодних дій, що призвели до порушення прав позивача, то судові витрати не можуть бути покладені на відповідача.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просила відмовити позивачу у задоволенні позову. 
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року вирішено закрити підготовче провадження у даній цивільній справі та призначити її до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи була повідомлена належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Геріх Н.А. у судовому засіданні просила розгляд цивільної справи проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.
Представник відповідача АТ «Укртелеком» - адвокат Горобець Ю.В. у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду цивільної справи без участі позивача, заперечила проти задоволення позовних вимог до АТ «Укртелеком» з огляду на те, що останнє є неналежним відповідачем. 
Суд, врахувавши доводи представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши наявні у цивільній справі докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20 серпня 1985 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області (а.с.4-5).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: п.1 - державній реєстрації прав підлягає, зокрема право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості; п.3 - обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, зокрема заборона відчуження та/або користування.
Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 27 жовтня 2025 року за №449376578, у розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» наявні відомості: тип обтяження – заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження – 5027937, зареєстровано – 29 травня 2007 року 09:15:45 за №5027937 реєстратором: Перша черкаська державна нотаріальна контора, підстава обтяження – повідомлення, б/н, Смілянський райвузол зв`язку, об`єкт обтяження – будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власник – ОСОБА_1 , причина відсутності коду – архівний запис, додаткові дані – архівний номер: 562259CHERKASY1, архівна дата: 18.01.1999, дата виникнення: 31.05.1988, № реєстра: 16625-182, внутр. №1701В63322F032316351, коментар: стор. 48*, все майно (а.с.14).
Враховуючи відомостей, які видкладені у вищевказній Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, щодо власника будинковолодіння АДРЕСА_1 , яким є позивач ОСОБА_1 та приймаючи до уваги наявність обтяження щодо вказаного будинковолодіння, а саме заборона, яке виникло 31 травня 1988 року та об`єктивно унеможливлює відчуження цього нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 до даного часу є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , внаслідок чого посилання представника відповідача, які викладені у відзиві на позов, щодо ненадання позивачем доказів, що остання є власником вказаного будинковолодіння, не приймаються судом до уваги. 
Згідно п.149 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5 (чинної станом на 31 травня 1988 року), державний нотаріус за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників:
1) за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного коллективу індивідуальних забудовників;
2) при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу;
3) в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.150 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5 (чинної станом на 31 травня 1988 року), накладення заборони провадиться шляхом напису про це за встановленою формою на повідомленні установи банку, госпрозрахункового підприємства або організації про видачу позички. Примірник повідомлення з написом державного нотаріуса про накладення заборони надсилається виконавчому комітету відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори, примірник - у відповідну установу банку, госпрозрахункове підприємство чи установу, що видали позичку, і примірник повідомлення залишається в державній нотаріальній конторі.
Згідно п.151 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5 (чинної станом на 31 травня 1988 року), накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон.
Про накладення заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.
Так, листом №1244/01-17 від 13 листопада 2025 року Черкаський обласний державний нотаріальний архів направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення б/н від 30 травня 1988 року Смілянського вузла зв`язку, на підставі якого Першою черкаською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження – заборону на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Як вбачається з повідомлення про видачу позики від 30 травня 1988 року, Смілянський вузол зв`язку повідомив нотаріальну контору про те, що ОСОБА_1 видано позику у сумі 3000 руб. строком на 10 років на будівництво/капітальний ремонт: АДРЕСА_1 , довідка управління головного архітектора №5 від 14 березня 1988 року, та просив нотаріальні органи з накладенням заборони позичальника, збудоване (проектоване) ним в рахунок видачі позики (а.с.6-зворот-7). 
Відповідно до п.152 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5 (чинної станом на 07 квітня 1987 року), державний нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства чи організації про погашення позички або повідомлення про припинення договору про заставу чи про припинення або розірвання договору довічного утримання, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири.
Про зняття заборони повідомляється виконавчий комітет відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори, і робиться відмітка в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та алфавітній книзі до нього.
Згідно п.137 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення (у зв`язку зі смертю відчужувача чи набувача жилого будинку, за винятком випадку успадкування цього будинку спадкоємцями набувача) чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами накладеного ними арешту на нерухоме майно державний нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту залишається у справах державної нотаріальної контори. 
Відповідно до п.253 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року №20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за заявою: банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання; заставодавця (іпотекодавця) у разі визнання рішенням суду договору застави (іпотеки) недійсним; заставодержателя (іпотекодержателя) у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави 
(іпотеки) на підставі виконавчого напису нотаріуса; набувача у разі смерті відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором; відчужувача за спадковим договором у разі смерті набувача; набувача або відчужувача на підставі рішення суду про розірвання договору довічного утримання (догляду) або спадкового договору чи визнання їх недійсними; фізичної особи, щодо якої скасовано рішення суду про оголошення її померлою, або за заявою спадкоємців після закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини після особи, оголошеної померлою; спадкоємця про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт.
Згідно п.4.1 п.4 глави 15 «Накладання та зняття заборони відчуження майна» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус у випадках, встановлених законодавством, знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також рухомого майна.
Нотаріус, який знімає заборону, накладену іншим нотаріусом, направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про її зняття.
Відповідно до довідки №1738-вих-DP-120000-2025 від 10 грудня 2025 року АТ «Укртелеком», яка адресована ОСОБА_1 , останню, у відповідь на лист від 21 листопада 2025 року повідомлено, що за даних обігових відомостей станом на 08 грудня 2025 року заборгованість перед АТ «Укртелеком» у ОСОБА_1 , яка працювала у товаристві, відсутня. АТ «Укртелеком» є правонаступником Смілянського районного вузла зв`язку Черкаської області Міністерства зв`язку УРСР (а.с.29).
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що зобов`язання перед Смілянським районним вузлом зв`язку, у зв`язку з якими, на підставі повідомлення останнього б/н від 30 травня 1988 року було накладення обтяження на будинковолодіння, яке на праві власності належить позивачу, виконане позивачем, однак запис про реєстрацію вищевказаного обтяження до даного часу, тобто більше 37 років, не скасований, так як Смілянським районним вузлом зв`язку та його правонаступником, яким є Акціонерне товариство «Укртелеком», повідомлення про виконання позивачем умов договору позики до нотаріальної контори не подано, чим порушено право позивача як власника будинковолодіння, на яке за повідомленням Смілянського районного вузлу зв`язку накладено обтяження.
Згідно ч.1 та ч.3 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що зобов`язання перед Смілянським районним вузлом зв`язку, у зв`язку з яким, на підставі повідомлення останнього б/н від 30 травня 1988 року було накладення обтяження на будинковолодіння, яке на праві власності належить позивачу, виконане позивачем, суд приходить до висновку, що існуюче обтяження, запис якого здійснено за номером 5027937 та з часу його вчинення минуло більше 37 років, порушує право власності позивача, зокрема на розпорядження цим майном.
Статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Таким чином, обтяження припиняються на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили.
Як у відзиві на позовну заяву, так і у судовому засіданні представник АТ «Укртелеком» стверджує, що АТ «Укртелеком» є неналежним відповідачем у даній справі. 
Однак, суд не погоджується з вищевказаним твердження представника відповідача АТ «Укртелеком» з огляду на наступне. 
Так, пунктом 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року, справа №149/289/21, провадження №61-4983св23, врахувавши висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) та від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19), дійшов висновку у справі, яку переглядав, про те, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та стосовно якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може бути належним відповідачем у такому спорі. Відповідно позов про скасування рішення державного реєстратора не може бути пред`явлений до державного реєстратора, який і так зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».
Таким чином, твердження представника АТ «Укртелеком» про те, що АТ «Укртелеком», який є правонаступником Смілянського районного вузла зв`язку, обтяження якої було зареєстровано нотаріальної контори та яке просить позивач зняти з нерухомого майна, є неналежним відповідачем у даній справі, суперечить вищевказаним висновкам Верховного Суду, внаслідок чого не приймається судом до уваги.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геріх Н.А., є обґрунтованими, внаслідок чого підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції про сплату №5206-7887-2891-4984 від 24 лютого 2026 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1064 гривні 96 копійок (а.с.9).
Приймаючи до уваги позицію представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Геріх Н.А. щодо розподілу судових витрат у даній справі, відповідно до якої остання просить такі витрати віднести на рахунок позивача, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача АТ «Укртелеком» судових витрат, які понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору за подання до суду даної позовної заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геріх Наталія Анатоліївна, до Акціонерного товариства «Укртелеком» про скасування заборони - задовольнити.
Скасувати обтяження на будинковолодіння АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 5057937, тип обтяження – заборона (архівний запис), зареєстроване 29 травня 2007 року реєстратором Перша черкаська державна нотаріальна контора, на підставі повідомлення б/н Смілянський райвузол зв`язку, додаткові дані – архівний номер: 562259CHERKASY1, архівна дата: 18.01.1999, дата виникнення: 31.05.1988, № реєстра: 16625-182, внутр. №1701В63322F032316351, коментар: стор. 48*, все майно.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
Позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач – Акціонерне товариства «Укртелеком», адреса: 01601, м. Київ, бульвар Шевченка, буд.18, код ЄДРПОУ 21560766. 

Головуючий        Т.В. Ігнатенко