Справа № 439/2254/24
Провадження № 2/439/17/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Броди Львівської області
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Марків Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
у відкритому судовому засіданні в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до відповідача з позовом про поділ майна подружжя шляхом присудження їй компенсації 1/2 частки вартості цього майна в загальній сумі 1 561 596 грн.
В позовній заяві (т.с. 1 арк. 1 – 8), заяві про зменшення розміру позовних вимог (т.с. 1 арк. 159 – 166) та поясненнях, наданих представником позивача в судовому засіданні, викладено наступну позицію.
З 24 червня 2016 року сторони перебували в шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Бродівського районного суду від 28 серпня 2024 року.
За час шлюбу подружжям набуте право спільної сумісної власності на:
-житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 138,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1680048746203), вартістю 1 089 424 грн.;
-земельну ділянку (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457827646203), вартістю 456 340 грн.;
-земельну ділянку (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0014), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0167 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457806946203), вартістю 72 000 грн.;
-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1159181246203), вартістю 1 048 068 грн.;
-транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ Sprinter 316, 2014 року випуску, (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), вартістю 457 360 грн.
Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна не досягнуто, тому спір між подружжям необхідно вирішити шляхом стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки. 
Відповідачем позов в частині присудження позивачу компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки MERCEDES-BENZ Sprinter 316 – в сумі 228 680 грн. визнаний, в частині поділу житлового будинку та квартири – не визнаний, в частині присудження компенсації вартості 1/2 частки земельних ділянок – визнаний частково.
В поясненнях, наданих відповідачем та його представником в судовому засіданні, зазначена наступна позиція.
Сторони під час шлюбу набули право власності на дві земельні ділянки з розташованим на них старим аварійним будинком, з метою його подальшого знесення та нового будівництва на цій землі. Указаний будинок під час шлюбу за спільної згоди подружжя був знищений, тому не може бути поділений у будь-який спосіб. Вартість земельних ділянок, вказана в поданих позивачем звітах про їх оцінку, є завищеною, тому, не заперечуючи щодо їх поділу в запропонований позивачем спосіб, ОСОБА_4 вважав можливим присудження позивачу компенсації частки, виходячи з поданого відповідачем звіту. Квартира, вимоги про поділ якої заявлені, куплена під час шлюбу за особисті кошти ОСОБА_4 , про що позивач була обізнана на день укладення договору купівлі-продажу. 
Судом встановлено, що 24 червня 2016 року між сторонами укладений шлюб, який розірваний на підставі рішення Бродівського районного суду від 28 серпня 2024 року (т.с. 1 арк. 9, 23 – 26).
30 січня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу (т.с. 1 арк. 18 – 21, 123 – 124) ОСОБА_4 набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1159181246203). Згідно з п. 7 цього договору, дружина покупця – ОСОБА_3 стверджує, що гроші, за які він купив квартиру, є його особистою власністю, і квартира, яка ним набувається, є його особистою власністю, що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом 30 січня 2017 року. 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів (т.с. 1 арк. 22), 27 жовтня 2017 року за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ Sprinter 316CDI, 2014 року випуску.
27 лютого 2019 року були укладені договори купівлі-продажу (т.с. 1 арк. 18 – 21, 117 – 118, 119 – 120, 121 – 122), на підставі яких ОСОБА_4 , за письмової згоди його дружини – ОСОБА_3 , здійснив купівлю:
-житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 138,2 кв.м., вартістю 1 089 424 грн. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1680048746203); 
-земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457827646203), вартістю 65 236 грн.;
-земельної ділянки індивідуального садівництва (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0014), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0167 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457806946203), вартістю 12 254 грн.
Відповідно до висновку про вартість майна (т.с. 1 арк. 141), вартість автомобіля MERCEDES-BENZ Sprinter 316, 2014 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), належного на праві власності ОСОБА_4 на 17 березня 2005 року становить 457 360 грн.
Згідно з поданими відповідачем звітами про експертну грошову оцінку (т.с. 1 арк. 130 – 133, 134 – 140):
-ринкова вартість земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0014), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 167 кв.м., на 18 грудня 2024 року становить 67 751,90 грн.;
-ринкова вартість земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1 000 кв.м., на 18 грудня 2024 року становить 213 250 грн.
Відповідно до поданих позивачем звітів про експертну грошову оцінку (т.с. 1 арк. 169 – 197, 198 – 226):
-ринкова вартість земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0014), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0167 га, на 09 квітня 2025 року становить 72 000 грн.;
-ринкова вартість земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, яка вільна від забудови, не загороджена, не замощена, на 09 квітня 2025 року становить 456 340 грн.
Як зазначено в довідці, виданій КП ЛОР « ЗОЛОЧІВСЬКЕ МБТІ» 17 грудня 2024 року (т.с. 1 арк. 126), земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012), вільна від забудови.
23 травня 2025 року в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (т.с. 2 арк. 4) створений висновок про знищення/знесення майна – житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою:   АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,1 га (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012). Станом на 10 липня 2025 року відомості про припинення права власності ОСОБА_4 на цей об`єкт нерухомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені (т.с. 2 арк. 17 – 23).
Відповідно до показів, наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спірний житловий будинок був не придатним для проживання та придбаний подружжям виключно для знесення й будівництвом на вивільненій від нього земельній ділянці нового житла. Ця мета сторін була взаємною та знесення будинку було здійснено в рік купівлі, про що позивач була безперечно обізнана.
Як встановлено ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1ст. 69 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України).
Як встановлено ч. 1 та ч. 4 ст. 71 СК України, майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року (справа № 129/1033/13-ц), зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Суд визнає спірний автомобіль та земельні ділянки майном, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами.
Позивач остаточно визначила вартість своєї частки в праві власності на транспортний засіб на підставі поданого ОСОБА_4 звіту про оцінку майна. Відповідач визнав як необхідність поділу цього майна в спосіб, заявлений ОСОБА_3 , так і розмір самої компенсації. Указані обставини є підставою для задоволення позову в цій частині.
В звітах про експертну грошову оцінку, поданих сторонами, зазначена різна вартість земельних ділянок, про компенсацію частки в праві власності за які заявлено позивачем.
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2023 року (справа № 754/3132/16-ц) та від 06 квітня 2023 року (справа № 199/291/21), вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди – виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Заяв про призначення експертизи для визначення дійсної вартості спільного майна подружжя від сторін не надходило, їх представники в судовому засіданні повідомили про обізнаність із наслідками невчинення такої процесуальної дії.
За цих обставин дійсна вартість спірних земельних ділянок судом не встановлена, що унеможливлює визначення розміру грошової компенсації за частку в ньому, тому поділ цього майна іншим способом ніж визнанням за ОСОБА_3 права власності на ідеальну частку неможливий.
Суд вважає, що спірна квартира не належить до спільного майна подружжя, тому поділу між сторонами не підлягає.
Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Заява позивача, зафіксована в договорі-купівлі продажу спірної квартири, свідчить про придбання цього майна за кошти, що належали відповідачу особисто, та про набуття такого нерухомого майна її чоловіком в особисту приватну власність.
Цими фактичними даними спростовується презумпція спільності права власності подружжя на квартиру, набуту відповідачем в період шлюбу.
В постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 червня 2023 року (справа № 712/8602/19) зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. 
Згідно із ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08 серпня 2019 року (справа № 907/710/17), власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Одним із видів визначення такої фактичної та юридичної долі речі є знищення майна, тобто обставина, яка припиняє існування у подальшому конкретного об`єкта права власності.
Згідно з постановами Верховного Суду від 20 липня 2021 року (справа № 904/4389/19) та від 18 листопада 2020 року (справа № 04/5026/803/2012), положення ст. 349 ЦК України є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, що дає підстави для висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з цією статтею є наявність встановленого факту знищення майна. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. При цьому перелік документів, на підставі яких можна встановити факт знищення майна, не є вичерпним.
На відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про знищення спірного будинку посилається позивач, заперечуючи твердження відповідача про неможливість поділу цього майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 19 лютого 2024 року (справа № 127/12718/19), державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна. 
Наразі житловий будинок, набутий подружжям під час шлюбу, не існує як об`єкт матеріального світу (що, зокрема підтверджується й даними з поданого позивачем звіту про експертну оцінку земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012) – це унеможливлює поділ цього майна в спосіб та порядок, визначений ст. 71 СК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) про поділ майна подружжя задовольнити частково.
В порядку поділу спільного майна подружжя:
-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль MERCEDES-BENZ Sprinter 316, 2014 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) в сумі 228 680 грн.;
-визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0012), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457827646203);
-визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку земельної ділянки (кадастровий номер: 4620310100:06:011:0014), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0167 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1457806946203).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків