ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10320/25 Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № Ц/ЧН/18464/463/П від 27 серпня 2025 року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у задоволенні позову Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі №620/10320/25 та ухвалити нове судове рішення у формі постанови, яким визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № Ц/ ЧН/18464/463/П від 27 серпня 2025 року; судові витрати по справі в сумі 3028,00 грн та 4542,00 грн покласти на відповідача та стягнути з нього на користь позивача сплачений ним судовий збір.
Апелянт зазначив про те, що судом неправильно та не в повній мірі встановлені обставини справи у зв`язку з чим прийняте рішення є необґрунтованим та таким, що суперечить дійсним обставинам справи та чинному законодавству. Суд, при винесенні оскаржуваного рішення не врахував положення діючого законодавства про систему оплати праці посадових осіб органів місцевого самоврядування та практику Верховного суду України, на яку позивач посилався в своїй позовній заяві.
Позивач вказав, що премія для посадової особи органу місцевого самоврядування - це право, а не обов`язок керівника. Це означає, що керівник має право на власний розсуд вирішувати, чи виплачувати премію працівнику, враховуючи фінансовий стан підприємства (фонд оплати праці) та виконання працівником своїх посадових обов`язків. Прирівнювання невиплати премії начальнику відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту ОСОБА_1 з невиплатою заробітної плати відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не відповідає чинному законодавству, так як премія в органах місцевого самоврядування не є складовою заробітної плати, яка прямо залежить від конкретних результатів праці працівника, а виступає як заохочувальний інструмент для виконання якісно покладених на посадову особу обов`язків і повністю залежить від оцінки праці та волі сільського голови відповідно до Положення про преміювання та Постанови КМУ №268.
Також позивач зазначив, що надання начальнику відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Вертіївської сільської ради ОСОБА_1 відпустки унеможливлювало своєчасність підготовки закладу освіти до нового навчального року. Відповідач під час проведення перевірки допустив ряд порушень діючого законодавства, що судом в оскаржуваному рішенні не досліджено, а саме: Акт перевірки позивач отримав 02.09.2025 року, ознайомлений з ним не був у в зв`язку з чим був позбавлений права на надання пояснень та заперечень з приводу викладених в ньому порушень. В Приписі вказано на суть встановлених порушень та строк для їх усунень та зобов`язання позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень, проте відповідач не конкретизував яких саме заходів має вжити позивач, не визначив спосіб усунення виявлених під час перевірки порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність і як його виконувати (яку премію має нарахувати позивач - 1% чи 10% чи 100%), що також не враховано судом.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним державним інспектором відділу з питань праці управління інспекційної діяльності у Чернігівській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Писаною Оксаною Павлівною з 14.08.2025 по 28.08.2025 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) в частині додержання вимог законодавства про працю Вертіївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області, а саме вимог ст.10, ст.12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», про що складено Акт №Ц/ЧН/18464/463 від 27.08.2025.
Вказаним Актом встановлено наступні порушення:
- виплата заробітної плати начальнику відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Вертіївської сільської ради ОСОБА_1 за період лютий, червень, липень 2025 не проводилася на умовах визначених у трудовому договорі, що є порушенням ч.1ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»;
- сільським головою Вертіївської сільської ради не надано щорічну відпустку згідно з встановленим графіком щорічних відпусток працівників Вертіївської сільської ради на 2025 рік згідно з поданими заявами від 06.06.2025 та 30.06.2025 року начальнику відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Вертіївської сільської ради Савченко Л.А., що є порушенням ст.12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»;
За результатом проведеної перевірки інспектором праці 27.08.2025 винесено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № Ц/ЧН/18464/463/П, в якому відображено встановлені вищезазначені порушення.
Вважаючи вказаний припис протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд вказав про порушення позивачем частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», тому припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № Ц/ЧН/18464/463/П від 27 серпня 2025 року в цій частині є правомірним.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Щодо оплати праці начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Вертіївської сільської ради ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.
За позицією відповідача, для невиплати премії мають існувати підстави, однак в даній справі ОСОБА_1 була позбавлена премії без документального оформлення підстав для її невиплати.
Відповідно до статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.
Керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади.
Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.
Посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.
Посадовим особам, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Групи за оплатою праці працівників виконавчих апаратів обласних рад, виконавчих органів міських рад встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з приписами пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» №268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-53 і 57.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» №268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.
Преміювання секретарів сільських, селищних, міських рад, заступників сільських, селищних, міських голів, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, старост, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці за рішенням сільського, селищного, міського голови.
Рішенням 35 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 16 березня 2018 року затверджено Положення про преміювання та матеріальне стимулювання посадових осіб, службовців і робітників, що виконують функції обслуговування, яке встановлює порядок, розміри та умови виплати щомісячного матеріального стимулювання посадових осіб щодо виконання покладних на них посадових обов`язків в врахуванням внеску кожного з них в кінцевий результат діяльності сільської ради (https://vertiivska-gromada.gov.ua/docs/63444/).
Відповідно до п.1.4 Положення, преміювання посадових осіб, службовців і робітників, що виконують функції обслуговування Вертіївської сільської ради здійснюється щомісячно відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи по відсотках до місячного окладу, пропорційно відпрацьованому часу та в межах затвердженого фонду оплати праці.
В окремих випадках посадовим особам та службовцям сільської ради може бути виплачена премія за виконання особливо важливої роботи, з нагоди ювілейних дат, державних і професійних свят (День Конституції країни, День незалежності України, День місцевого самоврядування та ш.). Преміювання посадових осіб та службовців здійснюється в кожному конкретному випадку за розпорядженням сільського голови Вертіївської сільської ради у відсотках до посадового окладу, в межах затвердженого фонду оплати праці (п.1.5).
Преміювання посадових осіб, службовців і робітників Вертіївської сільської ради здійснюється на підставі всебічного аналізу виконання ними основних обов`язків відповідно до розпорядження сільського голови в межах коштів, передбачених на преміювання. При оцінці особистого внеску посадових осіб, службовців і робітників Вертіївської сільської ради враховується компетентність, ініціативність, складність, якість та оперативність виконання робіт, їх обсяг, проведення творчої, аналітичної роботи, ефективність та продуктивність розробок, прийнятих рішень, інші досягнення (п.3.1.).
Премія нараховується посадовим особам і службовцям Вертіївської сільської ради щомісячно у відсотках до посадового окладу (п.3.3).
Розмір премії кожної посадової особи, службовця і робітника Вертіївської сільської ради визначається в залежності від його особистого внеску в загальні результати діяльності сільської ради (п.3.5.).
Недотримання показників визначених у п.3.6. розділу 3 даного положення тягне за собою зменшення розміру премії або її позбавлення. Підставою для цього також є: а) прогул (в тому числі, відсутність на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) без поважних причин; б) невиконання або неякісне виконання посадовою особою, службовцем Вертіївської сільської ради обов`язків, передбачених у посадовій інструкції, Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про запобігання корупції»; в) порушення посадовою особою місцевого самоврядування Загальних правил поведінки державного службовця; г) невиконання або неякісне виконання робітником своїх обов`язків передбачених робочою інструкцією; д) притягнення посадових осіб, службовців і робітників Вертіївської сільської ради до дисциплінарної відповідальності чи застосування до нього заходів громадського впливу; е) неналежне утримання робочого місця, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій по техніці безпеки, пожежної безпеки та правил санітарії і гігієни; є) нераціональне використання енергоносіїв, витратних матеріалів тощо (п.3.7.).
Премія може нараховуватись (місячна, квартальна або залежно від фінансових можливостей, виплата премій до держаних і професійних свят та ювілейних дат); порядок нарахування премій кожній категорії працюючих (керівникам, посадовим особам місцевого самоврядування службовцям, робітникам); порядок та підстава для збільшення (чи зменшення) розміру премії окремим працівникам або позбавлення її повністю. Розмір виробничої премії робітників, які зайняті обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, граничними розмірами не обмежується, преміювання передбачає можливість виплати цій категорії працівників у межах фонду преміювання та економи фонду оплати праці премії на передодні державних та ювілейних дат у більш високих розмірах (п.5.1.).
Аналіз наведених положень норм законодавства свідчить про те, що керівникам органів місцевого самоврядування надано право здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи. Рішення про таке преміювання приймається головою сільської ради.
При цьому, підставами для позбавлення премії можуть бути:
недотримання показників визначених у п.3.6. розділу 3 Положення про преміювання та матеріальне стимулювання посадових осіб, службовців і робітників, що виконують функції обслуговування від 16 березня 2018 року;
а) прогул (в тому числі, відсутність на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) без поважних причин; 
б) невиконання або неякісне виконання посадовою особою, службовцем Вертіївської сільської ради обов`язків, передбачених у посадовій інструкції, Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про запобігання корупції»; 
в) порушення посадовою особою місцевого самоврядування Загальних правил поведінки державного службовця; 
г) невиконання або неякісне виконання робітником своїх обов`язків передбачених робочою інструкцією; 
д) притягнення посадових осіб, службовців і робітників Вертіївської сільської ради до дисциплінарної відповідальності чи застосування до нього заходів громадського впливу; 
е) неналежне утримання робочого місця, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій по техніці безпеки, пожежної безпеки та правил санітарії і гігієни; 
є) нераціональне використання енергоносіїв, витратних матеріалів тощо.
Апелянт наголошує на тому, що він має право на власний розсуд вирішувати, чи виплачувати премію працівнику, враховуючи фінансовий стан підприємства (фонд оплати праці) та виконання працівником своїх посадових обов`язків.
Судова колегія враховує, що приписами пункту 3.7. Положення про преміювання та матеріальне стимулювання посадових осіб, службовців і робітників, що виконують функції обслуговування від 16 березня 2018 року відповідач самостійно визначив виключні підстави для позбавлення премії працівника, що відповідно спростовує його висновки у даній частині.
У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 760/1125/20-ц суд дійшов висновку про те, що премія є фактично додатковою заробітною платою, тобто складовою оплати праці, розмір якої визначається роботодавцем на підставі певних критеріїв, визначених законом або трудовим договором (контрактом), відтак виплата такої премії не залежить виключно від волі роботодавця, оскільки він є пов`язаним умовами трудового договору або нормативно-правовим актом, який регулює питання оплати праці працівника на підприємстві (в організації).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем під час проведення перевірки та під час судового розгляду справи не надано жодного доказу, а також не зазначено підстав, визначених Положенням про преміювання та матеріальне стимулювання посадових осіб, службовців і робітників, що виконують функції обслуговування від 16 березня 2018 року, з яких ОСОБА_1 позбавлено премії за лютий, червень та липень 2025 року.
Таким чином, порушення вимог частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» апелянтом не спростовано.
Щодо щорічної відпустки начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Вертіївської сільської ради ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану надання працівнику щорічної основної відпустки за рішенням роботодавця може бути обмежено тривалістю 24 календарні дні за поточний робочий рік.
Якщо тривалість щорічної основної відпустки працівника становить більше 24 календарних днів, надання не використаних у період дії воєнного стану днів такої відпустки переноситься на період після припинення або скасування воєнного стану. За рішенням роботодавця невикористані дні такої відпустки можуть надаватися без збереження заробітної плати.
У період дії воєнного стану надання працівнику будь-якого виду відпустки (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустки у зв`язку з усиновленням дитини) понад щорічну основну відпустку, передбачену абзацом першим цієї частини, за рішенням роботодавця може здійснюватися без збереження заробітної плати. Надання невикористаних днів такої відпустки переноситься на період після припинення або скасування воєнного стану. За рішенням роботодавця невикористані дні такої відпустки можуть надаватися без збереження заробітної плати.
Положення другого речення абзацу другого та абзацу третього цієї частини не застосовуються до керівних працівників закладів освіти та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників.
У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні невикористаних днів щорічної відпустки. Норми частини сьомої статті 79, частини п`ятої статті 80 Кодексу законів про працю України та частини п`ятої статті 11, частини другої статті 12 Закону України "Про відпустки" у період дії воєнного стану не застосовуються.
У разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки".
У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання (замовлення).
Протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки", без зарахування часу перебування у такій відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки".
У період дії воєнного стану роботодавець за заявою працівника, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи, в обов`язковому порядку надає йому відпустку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у заяві, але не більше 90 календарних днів, без зарахування часу перебування у відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки".
Відмовляючи у наданні щорічної відпустки позивач вказав про те, що надання начальнику відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Вертіївської сільської ради ОСОБА_1 відпустки унеможливлювало своєчасність підготовки закладу освіти до нового навчального року.
У скарзі апелянт наголошує на тому, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» дає право роботодавцю в умовах воєнного стану не надавати працівнику відпустку повної тривалості в т.ч. якщо є необхідність у присутності працівника на робочому місці.
Такі висновки спростовуються приписами частини 2 статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток, якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання (замовлення).
Водночас, матеріали справи не містять доказів залучення ОСОБА_1 до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання (замовлення).
Таким чином, порушення вимог статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» апелянтом не спростовано.
Щодо вручення позивачу акту органу державного нагляду (контролю)
У апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що отримав Акт перевірки 2 вересня 2025 року, ознайомлений з ним не був, у в зв`язку з чим був позбавлений права на надання пояснень та заперечень з приводу викладених в ньому порушень.
Згідно з абз. 10 ч. 6 статті 7 Закону України № 877, в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. 
Як вказує відповідач, у зв`язку з неможливістю особистого вручення, примірник акту направлено рекомендованим листом з описом документів від 27 серпня 2025 року №1670000058393.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зауваження до означеного акту позивач не подавав, що відповідно спростовує його доводи у цій частині.
Щодо зобов`язальної частини припису про усунення виявлених порушень законодавства
Позивач посилається на те, що відповідач не конкретизував яких саме заходів слід вжити, не визначив спосіб усунення виявлених під час перевірки порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.
Верховний Суд у постановах від 30.11.2023 у справі №160/20791/22 та у справі №160/20811/22 виснував, що орган державного контролю має певну свободу розсуду щодо визначення способу усунення виявлених порушень. 
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає помилковими висновки апелянта про те, що зобов`язальна частина припису не відповідає вимогам чинного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій справі.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, та не підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан