Справа № 420/14338/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді: Дубровної В.А.,
при секретарі: Новіковій Т.А..
за участю представників 
позивача – Танасогло 
відповідача - Ясинецької Ю.А., Дмитрієнко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
встановив:
І. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач, ГУНП в Одеській області ), яким з урахуванням збільшення позовних вимог від 03.07.2025 року просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01.04.2025 року № 807 в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 .
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.04.2025 року № 407 о/с,
- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5, Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, у спеціальному званні капітан поліції з 08 квітня 2025 року.
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 08.04.2025 до дати винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника у сумі виходячи з 19545 грн. з кожен місяць.
ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідачів.
На обґрунтування вказаних вимог представник позивача вказує, що оскаржуваним наказом від 08.04.2025 року № 407 о/с, ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. З метою надання належно завірених копій матеріалів, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби представник позивача звернувся до ГУ НП в Одеській області з адвокатським запитом. Проте, відповідач листом - відповіддю від 25.04.2025 повідомив, що не є розпорядником запитуваної інформації, при цьому вказав на великий обсяг матеріалів службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в області від 17.03.2025 № 654 становить 401 аркушів, а відтак не може без оплати надати матеріали. На думку представника Позивача вказані обставини свідчать, що звільнення Позивача здійснено без належних підстав та за відсутності доказів. Як встановлено з відповіді ГУНП в Одеській області від 25.04.2025, підставою для проведення службового розслідування став факт порушення службової дисципліни з боку майора поліції ОСОБА_1 , що відобразився у наявності матеріалів кримінального провадження, розпорядником яких не є Відповідач. Обставини, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, не свідчать про порушення Позивачем службової дисципліни, а відтак вчинення дисциплінарного проступку. В свою чергу ОСОБА_1 є учасником АТО, війни з 2016 року, нагороджений відзнакою за захист Маріуполя, брав участь у відсічі збройної агресії на території Херсонської області, а відповідно мав легітимне очікування на повагу до свого конституційного права на працю. Враховуючи протиправне звільнення Позивача, похідні вимоги є обґрунтованими та також підлягають задоволенню. 
12.06.2025 року судом зареєстровано від відповідача відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що капітан поліції ОСОБА_2 є службовою особою правоохоронного органу, а також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції». Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування за фактом його затримання 13.03.2025, після отримання неправомірної вигоди в сумі 3 500 доларів США, працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, Управління служби безпеки України в Одеській області біля супермаркету «Le Silpo», розташованого за адресою: вулиця Генуезька, 24-Б, в місті Одеса., передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведенні слідчих дій (обшуків) за його місцем мешкання, неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102». Відповідач зазначає, факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинені з корисливих мотивів - призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. А те, що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме капітан поліції ОСОБА_2 підтверджується матеріалами службового розслідування. Допущення подібної поведінки підриває як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому. Слід зазначити, що твердження адвоката про відсутність факту вчинення дисциплінарного проступку є необґрунтованими, оскільки представником позивача не наведено жодного аргументу, який би вказував на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку. Таким чином, дисциплінарною комісією встановлено, що окрім вищевикладених грубих порушень службової дисципліни, дії капітана поліції ОСОБА_2 , призвели до негативних наслідків, що підривають авторитет Національної поліції України в суспільстві. При цьому зазначив, що подія викликала суспільний негативний резонанс та була висвітлена в мережі Інтернет. Також зауважує, що згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.). При цьому, відповідач зауважує, що ідповідно до вимог частини першої статті 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Таким чином, в частині, що стосується матеріалів у вказаному кримінальному провадженні, ГУНП в області не є розпорядником інформації, тому у відповіді адвокату було вказано на відсутність правових підстав надання копій таких матеріалів. Таким чином, твердження адвоката про здійснення звільнення за відсутності доказів, розпорядником яких не є відповідач, є не обґрунтованими. З урахуванням викладеного, капітан поліції ОСОБА_2 своїми діями, пов`язаними з чисельними порушеннями службової дисципліни, дискредитував звання поліцейського. У зв`язку із наявністю чисельних порушень ОСОБА_1 норм службової дисципліни та чинного законодавства, яким регулюється діяльність поліції, необґрунтованими є доводи представника позивача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності лише на підставі наявності матеріалів кримінального провадження. Таким чином, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості позовних вимог, а тому наявні підстави для відмови в задоволені позову.
16.02.2026 року судом зареєстровано від відповідача додаткові пояснення, якими надає пояснення щодо наявності у діях ОСОБА_1 факт вчинення саме дисциплінарного проступку, який полягає в порушені ним вимоги службової дисципліни, які передбачені Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100; Законом України «Про запобігання корупції»; Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Правилами внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, Законом України «Про звернення громадян» та Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, що знайшло підтвердження під проведення службового розслідування. Окремо підкреслює, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не виключається самим фактом кримінального провадження/підозри та може застосовуватися одночасно з іншими видами юридичної відповідальності, що узгоджується з висновками Верховного Суду у справах щодо дисциплінарних звільнень поліцейських, на яких неодноразово наголошувалось відповідачем.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 16.05.2025 року відмовлено у відкритті провадження в справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування висновку комісії.
Ухвалою суду від 16 травня 2025 року залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою суду від 27.05.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду.
Ухвалою суду від 02.09.2025 року прийнято до розгляду позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Одеській області від 01.04.2025 року № 807 в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 .
28.08.2025 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи, копії матеріалів службового розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами.
Протокольною ухвалою суду від 02.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
Ухвалою суду від 21.10.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2025 р.
Протокольною ухвалою суду від 02.12.2025 відкладено судове засідання, з метою вчинення дій щодо забезпечення явки у судове засідання свідків, у зв`язку із наявністю в матеріалах справи повернених поштових повідомлень за закінченням терміну зберігання, до 11.12.2025.
Протокольними ухвалами суду від 11.12.2025, від 08.01.2026 відкладено судові засідання у зв`язку з неявкою в судові засідання представника позивача адвоката Танасогло О.М., з визнанням неповажною причину його не прибуття у судове засідання.
Протокольною ухвалою суду від 29.01.2026 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 17.02.2026 року.
Протокольною ухвалою суду від 17.02.2026 р. заслухавши позицію представника відповідача, відкладено судове засідання до 24.02.2026.
Протокольною ухвалою суду від 24.02.2026 р. у зв`язку з неявкою в судові засідання представника позивача адвоката Танасогло О.М., та враховуючи позицію сторони відповідача відкладено судове засідання до 10.03.2026.
Протокольною ухвалою суду від 10.03.2026 року оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення з призначенням часу та дати його проголошення 20.03.2026 о 12:00 год.
20.03.2026 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини повного тексу рішення.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Позивач проходив службу в органах національної поліції, за останньою займаною посадою – оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5, Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.
14.03.2025 на адресу керівника ГУНП в області надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в області № 14004-2025 (54345), щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі – ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП) капітаном поліції ОСОБА_1 , неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до затримання 13.03.2025 останнього в порядку статті 208 КПК України працівниками Територіального управління ДБР (далі – ТУ ДБР), розташованого у місті Миколаєві, проведення слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження № 42025160000000047, внесеного 07.03.2025 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 (Зловживання впливом) КК України, проведення обшуку за місцем мешкання поліцейського, повідомлення йому про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також для вивчення службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього.
З метою перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УГІ ГУНП в області від 14.03.2025 № 14004-2025 (54345), на підставі наказу ГУНП в області від 17.03.2025 № 654 проведено службове розслідування.
13.03.2025 до УГІ ГУНП в області з ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області надійшла інформація про факт відкриття Одеською обласною прокуратурою кримінального провадження, затримання оперуповноваженого сектору кримінальної поліції вказаного відділу поліції капітана поліції ОСОБА_1 в порядку статті 208 КПК України та проведення обшуку за місцем мешкання останнього. 
Як було з`ясовано, ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 42025160000000047, унесеному 07.03.2025 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України, у рамках якого встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 , діючи спільно з колишнім слідчим СВ ВП № 5 ОРУП № 2 ГУНП в області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом ГУНП в області від 04.02.2022 № 202 о/с звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію України, вимагали та 13.03.2025 отримали від особи, дані якої тимчасово не розголошувалися в інтересах досудового розслідування, неправомірну вигоду в розмірі 3 500 доларів США за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 для видалення облікових відомостей стосовно останнього, який перебував у розшуку за порушення правил військового обліку. 
13.03.2025 (з 18:00 до 18:15) капітан поліції ОСОБА_2 , на порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, абзацу першого пункту 3.2, пункту 4.1. Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, посадову інструкцію та основні повноваження поліції не виконував. Про причини відсутності на службі вказаний поліцейський безпосередньому та прямим керівникам не доповідав.
13.03.2025, після отримання неправомірної вигоди в сумі 3 500 доларів США, працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, Управління служби безпеки України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було затримано біля супермаркету «Le Silpo», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Водночас за місцем мешкання капітана поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) було проведено обшук. 
У подальшому капітана поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 процесуально затримано в порядку статті 208 КПК України та поміщено до ІТТ № 1 ГУНП в області. 
14.03.2025 працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, капітану поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України. З метою повного, всебічного, об`єктивного проведення даного службового розслідування, 17.03.2025 було надіслано відповідні запити до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, по кримінальному провадженню від 07.03.2025 № 42025160000000047, унесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 369-2 КК України (№ 10558-2025 (55411).
15.03.2025 ухвалами Суворовського районного суду міста Одеси до підозрюваних було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» з правом внесення застави у розмірі 908 400 грн, кожному.
Наказом ГУНП в Одеській області від 17.03.2025 № 654 призначено службове розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків оперуповноваженим сектору кримінальної поліції цього ж відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_1 , неповідомлення про пропозицію неправомірної вигоди на спецлінію « 102», учинення протиправного діяння, що призвело до затримання 13.03.2025 останнього в порядку статті 208 КПК України працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, проведення слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження № 42025160000000047, внесеного 07.03.2025 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 (Зловживання впливом) КК України, проведення обшуку за місцем мешкання поліцейського, повідомлення йому про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також для вивчення службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього, та затверджено склад дисциплінарної комісії. 
19.03.2025 наказом ГУНП в Одеській області № 331 о/с капітана поліції ОСОБА_1 зараховано в розпорядження ГУНП в Одеській області, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2025 року (справа № 523/3945/25, провадження № 1-кс/523/1010/25). 
В межах проведення службового розслідування посадові особи, які входили до складу дисциплінарної комісії, здійснили усі можливі заходи, щоб відібрати у капітана поліції ОСОБА_1 пояснення, за результатами яких останній 19.03.2025 відмовився від надання будь-яких пояснень в порядку ст. 63 Конституції України. 
Висновок службового розслідування затверджено начальником ГУНП в Одеській області 31.03.2025. 
Зазначений висновок службового розслідування було реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Одеській області № 807 від 01.04.2025. 
15.02.2025 позивача було ознайомлено з дисциплінарним наказом. 
Дисциплінарний наказ реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Одеській області по особовому складу № 407 о/с від 08.04.2025. 
Наказ ГУНП в Одеській області № 407 о/с від 08.04.2025 разом з довідкою УЛМТЗ ГУНП в Одеській області від 07.04.2025 № 21 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння, (експлуатації) яких не закінчився, та пам`яткою-застереженням для поліцейських, державних службовців, які є суб`єктами декларування, про дотримання вимог, обмежень, заборон, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби/ роботи, Управлінням кадрового забезпечення ГУНП 08.04.2025 за вих № 14200-2025 направлено до ДУ «ОСІ» з метою ознайомлення із змістом наказу про звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 та ч. 2 ст. 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Прийняття відповідачем наказів про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі – Закон № 580-VIII), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, яким передбачено, зокрема, 
- Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. ( частина перша статті 1 Закону № 580-VIII)
- на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції". ( частина 2 ст. 3 Закону № 580-VIII)
- під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України “Про правовий режим воєнного стану”. ( частина четверта статті 8 Закону № 580-VIII, яка набула чинності 01.05.2022) 
- поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. ( частина перша статті 17 Закону № 580-VIII)
- поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. ( пункти 1 та 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII)
- у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". ( частина перша статті 19 Закону № 580-VIII)
- підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. ( частина друга статті 19 Закону № 580-VIII)
- керівник поліції: у межах повноважень надає доручення, обов`язкові для виконання поліцейськими, державними службовцями і працівниками поліції; призначає на посади та звільняє з посад у порядку, визначеному законом та іншими нормативно-правовими актами про державну службу, державних службовців апарату центрального органу управління поліції; ( пункти 9, 12 частини 1 статті 22 Закону № 580-VIII)
- поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. ( пункти 1, 2, 3 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII) 
- служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. ( частина перша статті 59 Закону № 580-VIII)
- особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки". ( частина перша статті 64 Закону № 580-VIII) 
- поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. ( підпункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII “Про запобігання корупції” (далі - Закон № 1700-VII), яким визначено, .
- суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: поліцейські ( п.п “з” пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону № 1700-VII);
- особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. ( стаття 22 Закону № 1700-VII)
- особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими. ( стаття 38 Закону № 1700-VII)
- особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності. ( стаття 42 Закону № 1700-VII)
Наказом МВС України №1179 від 09 листопада 2016 року затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених (далі - Правила №1179), якими визначено, зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. ( абзаци 1-3 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179).
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 5 березня 2018 року № 2337-VIII “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” (далі - Дисциплінарний статут; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема,
- службова дисципліна передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. ( частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту)
- службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції ( пункти 1, 6,13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту)
- за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. ( частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту)
- дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. ( стаття 12 Дисциплінарного статуту)
- до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення із служби в поліції. ( пункт 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту)
- службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. ( частини 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту) 
- порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. ( частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту)
- під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. ( частина 1 статті 18 Дисциплінарного статуту)
- поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою. ( частина 2 статті 18 Дисциплінарного статуту)
- у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. ( частини 7-8 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022 Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого – звільнення зі служби в поліції.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893), яким передбачено, зокрема, .
- службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. ( пункт 4 розділу V Порядку №893)
- розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. ( пункт 7 розділу V Порядку №893)
- у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. ( пункт 1 розділу VІІ Порядку №893).
VI. Оцінка та висновок суду.
З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. 
У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог, у т.ч. вчинення дій, що підривають авторитет поліції є дисциплінарним проступком, за який до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Як зазначалось вище, за положеннями статті 13 Дисциплінарного статуту підставою для застосування до поліцейських дисциплінарних стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Так, однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку зі застосуванням до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за недотриманням ним вимог Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100; Закону України «Про запобігання корупції»; Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, Закону України «Про звернення громадян» та Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, встановлених за результатами проведення службового розслідування та відображених у висновках дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області затвердженими 08.04.2025 р. начальником ГУНП в Одеській області.
Як встановлено судом, то основним аргументом представника позивача щодо протиправності звільнення позивача з органів поліції є вчинення ним нібито кримінального правопорушення, при цьому покликаючись закріплену в статті 62 Конституції України презумпцію невинуватості, вказує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідач заперечуючи щодо вказаного доводу позивача, стверджує що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільненням зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
Надаючи оцінку оскаржуваним наказам відповідача у межах доводів сторін, суд виходить із такого.
Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19 , від 15 серпня 2024 року у справі №420/5700/23.
Як зазначалось вище, відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, враховуючи висвітлення даної події в мережі «Інтернет», порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.
При цьому, суд зауважує, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Як встановлено судом з матеріалів службового розслідування, ОСОБА_1 переслідуючи корисливі інтереси, з 07.03.2025 до 13.03.2025 шляхом спонукання та погроз вимагав від гр. Б неправомірної вигоди за не притягнення гр. П до адміністративної відповідальності та зняття його з відповідного обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 . З цього приводу гр. Б звернувся до відповідних контролюючих правоохоронних органів, де 07.03.2025 відкрито кримінальне провадження за_ ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України. Вивченням відомостей, які зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», установлено, що з 07.03.2025 до 13.03.2025 капітан поліції ОСОБА_2 , маючи обов`язки відповідно до пунктів 6, 7 розділу II Порядку № 100 щодо запобігання правопорушенню та повідомлення про це керівника, знаючи про те, що в гр. П вчиняє адміністративне правопорушення, указану інформацію укрив та жодних заходів для її реєстрації в єдиному обліку Національної поліції України не вжив.
13.03.2025 о 18:00 капітан поліції ОСОБА_2 разом із знайомим ОСОБА_4 , якого залучив до протиправних дій, пов`язаних з вимаганням та отриманням від гр. Б неправомірної вигоди у вигляді 3 500 доларів США, зустрілися з останнім у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжили вимагати грошові кошти. 
Вказане підтверджується: листом ВДЗ ГУНП № 14627-2025 від 18.03.2025 (с. 19, т. 1 матеріалів); листом УОАЗОР ГУНП № 14635-2025 від 18.03.2025 (с. 23, т. 1 матеріалів); відеозаписами з місця події за адресою: АДРЕСА_1 (с. 27¬33, т. 1 матеріалів), матеріалами, наданими ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, 17.03.2025 за № 16-05-12508-25, серед яких допити свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , протоколів затримання підозрюваних, копії повідомлень про підозру ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копії ухвал про застосування запобіжних заходів (с. 168¬225, т. 1 матеріалів), поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили обставини, викладені у матеріалах, наданих ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (с. 232-237, т. 1 матеріалів).
При цьому, ОСОБА_2 був ознайомлений з вимогами щодо необхідності дотримання службової дисципліни відповідно до протоколів нарад при начальникові ВП №5 ОРУП №1 ГУНП (с.122-127, т. 1 матеріалів) та вимогами чинного законодавства, а також заходів щодо зміцнення службової дисципліни відповідно до відомчих наказів, що підтверджується відповідними відомостями( с. 128-136, Т. 1 матеріалів).
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 ( далі - Порядок № 100) поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
З урахуванням зазначеного, дисциплінарна комісія встановила, що капітан поліції ОСОБА_2 , порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, оскільки починаючи з 07.03.2025 до 13.03.2025 вказану вище інформацію від єдиного обліку Національної поліції України укрив, в ЖЄО ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області не зареєстрував, жодних заходів, спрямованих на припинення адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_7 , та документування його протиправних дій, не вживав.
Дисциплінарною комісією також встановлено, що в силу наявного досвіду роботи в органах поліції капітан поліції ОСОБА_2 , який додатково був ознайомлений з вимогами статей 22, 24, 38 Закону України «Про запобігання корупції», про що свідчать окремі відомості (с. 145-163, т. 1 матеріалів), знав та розумів, що він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», проте незважаючи на обмеження та обов`язки, встановлені вказаними статтями Закону України «Про запобігання корупції», капітан поліції ОСОБА_2 починаючи з 07.03.2025 до 13.03.2025, шляхом протиправних дій, які складались з погроз, схиляв ОСОБА_8 до неправомірних дій з корисливих мотивів та спонукав останнього на надання грошових коштів у вигляді 3 500 доларів США. При цьому, під час отримання неправомірної вигоди капітан поліції ОСОБА_2 від неправомірної вигоди не відмовився та письмово керівника не повідомив, чим порушив вимоги частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.01.2014 № 1700-УП, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.
Зазначені обставини підтверджуються: відеозаписами з місця події за адресою: АДРЕСА_1 (с. 27¬33, т. 1 матеріалів); матеріалами, наданими ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, 17.03.2025 за № 16-05-12508-25, серед яких допити свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , протоколів затримання підозрюваних, копії повідомлень про підозру ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,копії ухвал про застосування запобіжних заходів (с. 168¬225, т. 1 матеріалів), поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яких опитано дисциплінарною комісією в рамках службового розслідування та які підтвердили обставини, викладені у матеріалах, наданих ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (с. 232-237, т. 1 матеріалів).
Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_2 своїми діями дискредитував звання поліцейського. Цей факт набув суспільного резонансу, негативно вплинув на формування громадської думки щодо стану правопорядку, діяльності поліції та рівня довіри населення до поліції, оскільки був оприлюднений у засобах масової інформації, про що свідчить критична публікація (с. 95, Т. 2 матеріалів).
Вказане свідчить про порушення ОСОБА_9 положень пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ, абзаців другого, третього та четвертого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.
В контексті зазначеного вище, суд вказує, В межах проведення службового розслідування посадові особи, які входили до складу дисциплінарної комісії, здійснили усі можливі заходи, щоб відібрати у капітана поліції ОСОБА_1 пояснення, за результатами яких останній 19.03.2025 відмовився від надання будь-яких пояснень в порядку ст. 63 Конституції України.
З огляду на вказане, суд вважає, що вищевказані обставини беззаперечно свідчить про поведінку, що дискредитує працівника поліції навіть за відсутності вироку суду.
При цьому, суд враховує доводи відповідача, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Вказана правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду від 15.08.2024 р. у справі № 420/5700/23, від 03.04.2024 р. у справі №420/9503/22, від 14.03.2024 р. у справі № 420/11778/22.
Позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
Таким чином, суд приходить до висновку, що сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за отримання хабаря та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. Те що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме позивач свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону № 580-VIII.
Враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Окрім того, під час службового розслідування встановлено, що позивачем не було повідомлено про пропозицію неправомірної вигоди через спецлінією « 102», не складанні відповідного письмового рапорту на ім`я свого безпосереднього керівника під час надходження пропозиції про одержання неправомірної винагороди, вступі у протиправні діяння, пов`язані з отриманням неправомірної вигоди за здійснення ними впливу на прийняття рішення посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 , про виключення з баз даних військового обліку відомостей про перебування в розшуку ОСОБА_6 .
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події затвердженого наказом МВС України від 08.02.20219 № 100 поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події;
Вказане також свідчить про порушення позивачем і вимог Закону № 1700-VII. 
Зокрема, відповідно до положень частини першої статті 22 Закону № 1700-VII поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Статтями 38 та 42 Закону № 1700-VII визначені обов`язки, у т.ч. поліцейського, під час виконання своїх службових повноважень, серед іншого, неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, не допускати зловживань. 
Щодо інших висновків дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку, то з матеріалів службового розслідуванням вбачається, що у робочий день 13.03.2025 з 18:00 до 18:15 капітан поліції ОСОБА_2 використав службовий час для здійснення ним протиправних дій, направлених на вчинення кримінального правопорушення та був відсутній на службі. Незважаючи на встановлений робочий графік та порядок інформування керівництва про відсутність на роботі, ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці 13.03.2025, не повідомивши про це своє керівництво. Відсутність ОСОБА_10 13.03.2025 на робочому місці підтверджується відеозаписами, оглянутими при проведенні службового розслідування (с. 27-33, т. 1 матеріалів), а також поясненням керівника - ОСОБА_11 , якому ОСОБА_2 про відсутність на роботі не доповідав та був відсутній на нараді о 18:00 (с. 33-36, т. 2 матеріалів. Отже вказане за позицією дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області підтверджує порушення ОСОБА_9 п. 3.2 розділу ІІІ, пункту 4.1 розділу IV Правил.
Таким чином дисциплінарна комісія дійшла висновку, що 13.03.2025 (з 18:00 до 18:15) капітан поліції ОСОБА_2 , на порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337^ІІІ, абзацу першого пункту 3.2, пункту 4.1. Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, посадову інструкцію та основні повноваження поліції не виконував. Про причини відсутності на службі вказаний поліцейський безпосередньому та прямим керівникам не доповідав.
Представник позивача під час розгляду будь-яких пояснень та доказів на спростування вказаних доводів відповідача суду не надав.
Щодо висновку дисциплінарної комісії ГУ НП в Одеській області в частині недотримання позивачем службової дисципліни з огляду на порушення Закону України «Про звернення громадян» та Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, то з матеріалів службового розслідування вбачається, що на підставі доручення № 14308-2025 від 17.03.2025, наданого головою дисциплінарної комісії - заступником начальника ВСР УГІ ГУНП Л.Філатьєвим, членом дисциплінарної комісії вивчено службову діяльність ОСОБА_10 (с. 34-35 Т. 1 матеріалів). Відповідно до доповідної записки № 15621-2025 від 21.03.2025 (с. 37-40 т.1 матеріалів) встановлено, що під час проведення службового розслідування 18.03.2025 за № № 14713-2025, 14714-2025, 14715-2025 було надіслано запити до УОС, УКА та УОТЗ ГУНП в області з метою вивчення службової діяльності капітана поліції ОСОБА_10 .
Відповідно до інформації з довідки особистих показників ОСОБА_10 від 18.03.2025 з`ясовано, що за ініціативою капітана поліції ОСОБА_10 за 5 місяців не направлено жодного завдання на проведення НС(Р)Д та ОРЗ, ОТЗ до УОС та УОТЗ ГУНП в області. Надіслано 25 оперативних інформацій до УКА ГУНП в області, перебуває у провадженні 2 ОРС, які було заведено 24.01.2013 та 25.01.2019 (у поточному та минулому році ОРС не заводились) (с. 64-66, т. 1 матеріалів).
Крім того, перевіркою матеріалів Єдиного обліку було виявлено 3 факти передчасного списання їх до справи ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області. Так, 25.12.2024 до ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області з ДКП НПУ надійшло звернення ОСОБА_12 (ЄО від 25.12.2024 № 22434, та ЄО від 25.12.2024 № 22440) про вчинення відносно неї правопорушення. Отримав на виконання зазначені звернення капітан поліції ОСОБА_2 , останній під час проведення перевірки склав лише два рапорти про те, що він телефонував заявниці, яка повідомила, що прибуде до відділу поліції у зручний для себе час для написання заяви. На підставі вищевикладеного, звернення ОСОБА_12 списано до справи ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області(с. 41-48, Т. 1 матеріалів).
Також, 18.01.2025 до відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області з ДКП НПУ надійшло звернення І. Допіри про вчинення щодо неї правопорушення. Отримав на виконання дане звернення капітан поліції ОСОБА_2 , останній під час проведення перевірки склав лише два рапорти про те, що він телефонував заявниці, яка повідомила, що прибуде до відділу поліції у зручний для себе час для написання заяви. На підставі вищевикладеного звернення І.Допіри списано до справи ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області(с. 57-63, Т. 1 матеріалів).
Крім цього, 07.02.2025 до ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області надійшли звернення ОСОБА_13 з приводу крадіжки, незаконного проникнення до житла (ЄО від 07.02.2025 № 2083, 2084, 2086). Отримав на виконання звернення капітан поліції ОСОБА_2 , останній під час проведення перевірки склав лише два рапорти про те, що він телефонував заявниці, яка повідомила, що прибуде до відділу поліції у зручний для себе час для написання заяви. На підставі вищевикладеного капітаном поліції ОСОБА_9 було списано вказані матеріали до справи (с. 49-56, Т. 1 матеріалів).
Зазначені обставини підтверджуються також поясненнями ОСОБА_11 (с. 67-68, т. 1 матеріалів).
Таким чином, за висновками дисциплінарної комісії неналежний розгляд матеріалів за зверненнями ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про вчинення кримінальних правопорушень, необґрунтованих списань їх до справи, ненадання відповіді заявникам за результатами їх розгляду є порушенням вимог чинного законодавства, а саме: підпунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УШ, підпунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УШ, частини першої, третьої, четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян», пунктів 2, 5 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930.
Щодо вищевказаних доводів відповідача на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку, то представник позивача не надав суду жодних доказів на їх спростування.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем доведено факт діяння як дисциплінарного проступку, який охоплюється, зокрема, недотримання базових обов`язків поліцейського та Присяги (ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», положення Дисциплінарного статуту НПУ), у тому числі - невиконання обов`язків щодо реагування/ реєстрації відомостей у ЄО згідно з Порядком №100; порушенням антикорупційних обмежень та обов`язків (ст. 22, 24, 38 Закону України «Про запобігання корупції»), що несумісне зі статусом поліцейського;порушенням правил етичної поведінки та негативний вплив на авторитет поліції (з урахуванням суспільного резонансу);порушення вимог до службової діяльності та розгляду звернень громадян (Закон України «Про звернення громадян», Порядок №930), що підтверджено фактами передчасного/необґрунтованого списання матеріалів та ненадання належних відповідей заявникам; порушення правил внутрішнього (трудового) розпорядку, зокрема відсутність на службі у робочий час без належного повідомлення керівництва, що підтверджено відеозаписами та поясненнями керівника, чим спростовується основний аргумент представника щодо звільнення позивача лише за фактом порушення службової дисципліни з боку майора поліції ОСОБА_1 , що відобразився у наявності матеріалів кримінального провадження,
Додатково суд зауважує, що в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.
Згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови у справах №420/241/20, № 420/5700/23, № 420/9503/22, № 420/11778/22, то законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено КПК України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Оскільки предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни, тому суд вважає, що дисциплінарна комісія діяла в межах установленої законом компетенції, оскільки правомірно використала відомості, необхідні для здійснення своїх повноважень, надала оцінку тільки фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку та про ступінь його вини, та використала установлені факти для прийняття оскаржуваних наказів. 
Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. 
Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Як встановлено судом, позивачем вчинений проступок, який проявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, тобто проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів ГУ НП в Одеській області від 01.04.2025 року № 807 в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 та від 08.04.2025 року № 407 о/с.
Оскільки інші вимоги позивача в частині його поновлення на службі в Національній поліції України, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від вимог щодо протиправності вказаних наказів щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, відповідно такі вимоги також не підлягають задоволенню.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
VII. Розподіл судових витрат.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України
вирішив:
У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення повного тексту судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.