КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/2007/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року місто Київ
справа №362/267/26

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі Балковій А.С.,

за участю:
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2026 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, постанова суду першої інстанції прийнята з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою.
Вказував, що судом першої інстанції належним чином не було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи, що позбавило його можливості належним чином реалізувати процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.
Посилався на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пропонувався лише на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер». Інших записів, щодо пропозицій поліцейським пройти огляд ОСОБА_1 в умовах медичної установи матеріали справи не містять, як і не містять фіксації того, що водій ОСОБА_1 виказав працівникам поліції свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах закладу охорони здоров`я. 
За таких обставин, вважає, що запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння не є дійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а відтак матеріали справи не містять жодних інших фактичних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
Зазначав, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а тому огляд мав проводитися у відповідності до приписів ст.266-1 КУпАП, а не в загальному порядку.
Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2026 року.
Посилалася на те, що він під час розгляду справи судом першої інстанції не залучався та під час проголошення оскаржуваної постанови не був присутній, про ухвалення оскаржуваного рішення дізнався лише 02 березня 2026 року.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Мельниченко М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника-адвоката Мельниченка М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова ухвалена 17 лютого 2026 року. 
Відповідно до супровідного листа від 23 лютого 2026 року Васильківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_1 було направлено копію оскаржуваної постанови на поштову адресу (а.с.58).
Доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови від 17 лютого 2026 року матеріали справи не містять.
В апеляційні скарзі ОСОБА_1 вказує, що про ухвалення оскаржуваного рішення дізнався лише 02 березня 2026 року.
Апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була подана до суду 02 березня 2026 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9 а) ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.2.3.б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
Згідно з п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551760, 26 грудня 2025 року о 21.10 год. на АД М-05 Київ-Одеса 67 км +100 м, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміни, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на металевий відбійник у зв`язку з чим транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.2.3.б, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551764, 26 грудня 2025 року о 21.10 год. на АД М-05 Київ-Одеса 67 км +100 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. K НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці події за допомогою приладу газоаналізатора Drager Alcotest ARLM - 0358, результат позитивний - 2,74 % (проміле), чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2025 року серії ЕПР1 №551764. Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав;
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2025 року серії ЕПР1 №551760;
схемою місця ДТП;
актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26 грудня 2025 року;
письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26 грудня 2025 року;
даними проведеного тесту за допомогою газоаналізатору Alcotest 7510 «Drager», за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 2,74%, який був підписаний останнім;
актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону №1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП капралом поліції Дивничем О.О., який містить підпис ОСОБА_1 про те, що останній погодився з результатами огляду;
відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції №475535.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції взагалі не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився (21:37:09). Після проходження огляду ОСОБА_1 своєї незгоди з результатами не висловлював. Як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 з результатами огляду погодився про, що свідчить підпис останнього (а.с.8). Будь яких зауважень в протоколі ним не було зазначено. Оскільки ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Drager» не висловлював незгоду з результатами огляду, відтак у працівників поліції не було підстав пропонувати останньому пройти огляд у медичному закладі.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а тому огляд мав проводитися у відповідності до приписів ст.266-1 КУпАП, а не в загальному порядку виходячи з наступного. 
За змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин. 
Частиною 4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. 
Як встановлено, 26 грудня 2025 року о 21.10 год. на АД М-05 Київ-Одеса 67 км +100 м, ОСОБА_1 було вчинено ДТП в стані алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Доказів про те, що він керував транспортним засобом поза військовою частиною за наказом відповідного командира або перебуваючи у відрядженні, не надано. 
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння проводиться на підставі ст.266 КУпАП. 
У ч.2 ст.266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати. Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст.266 КУпАП. Те що ОСОБА_1 є військовослужбовцем не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції належним чином не було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи, що позбавило його можливості належним чином реалізувати процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо не згоди з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.2.3 б), 12.1, 2.9 а) ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2026 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2026 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.