КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6456/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84, кімн. 414, код ЄДРПОУ 33423315)
відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ ВП 43995486)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "В4" №00129730702 від 03.09.2024 року, яким йому зменшено від`ємне значення суми ПДВ на 183333 грн. 
Позов ТОВ "Агродар-Україна Плюс" мотивовано тим, що спірне податкове повідомлення - рішення винесене ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, оформленої актом №11399/11-28-05-07-02/33423315 від 16.08.2024 року, якою встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ через визнання нереальними господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ "Евротех" за липень 2018 року. Позивач заперечує ці висновки відповідача, стверджуючи, що вони не відповідають фактичним даним про характер його взаємовідносин з вказаним контрагентом щодо постачання металоконструкцій, які підтверджені належними первинними документами та даними бухгалтерського обліку. Доводячи реальність господарських операцій, поставлених під сумнів відповідачем, просить суд визнати спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати його.
Ухвалою судді від 16.10.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агродар-Україна Плюс" щодо його взаємовідносин з ТОВ "Евротех" не підтверджено можливість здійснення цим контрагентом у липні 2018 року господарських операцій з постачання позивачу товарів (металоконструкцій, що були у використанні) у зв`язку з відсутністю джерела їх законного введення в обіг (відсутнє дійсне формування активу). За результатами перевірки ланцюг постачання товарів до ТОВ "Евротех" не підтверджується, що свідчить про відсутність фактичної поставки таких товарів позивачу від цього постачальника. Позивач безпідставно сформував податковий кредит з ПДВ за цими операціями з придбання товарів, які у дійсності не відбувалися. Доводячи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову, стверджуючи, що надані ним первинні документи підтверджують господарські взаємовідносини з ТОВ "Евротех" та доводять наявність господарської та ділової мети у їхніх діях, фактичність здійснення господарських операцій, подальший рух товарів та позитивну зміну активів підприємства.
Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.
ТОВ "Агродар-Україна Плюс" з 2005 року зареєстроване як юридична особа, є платником ПДВ. Основним видом його економічної діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. 
У серпні 2024 року посадові особами ГУ ДПС у Кіровоградській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Агродар-Україна Плюс" з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ "Евротех" за липень 2018 року показників декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року, за наслідками якої склали акт №11399/11-28-05-07-02/33423315 від 16.08.2024 року.
Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) на 183 333 грн. за липень 2018 року. 
На підставі цього акту в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області прийняла податкове повідомлення-рішення форми "В4" №00129730702 від 03.09.2024 року, яким ТОВ "Агродар-Україна Плюс" зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за липень 2018 року на 183 333 грн.
Не погодившись з цим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.
Контролюючий орган у ході перевірки встановив порушення вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, які полягають у безпідставному формуванні позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ "Евротех", що фактично не здійснювалися (є нереальними).
Згідно з пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування податком на додану вартість встановлені у розділі V Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.
Так, згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пунктів 201.1, 201.7 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з частинами 1, 2, 8 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Суд зазначає, що платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів. Фінансова та податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих показників у податковій звітності.
Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їхнього реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника з метою штучного створення умов для формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку.
Суд установив, що взаємовідносини позивача з ТОВ "Евротех" випливали з договору купівлі-продажу №17/07/18 від 17.07.2018 року, за умовами якого ТОВ "Евротех" (продавець) зобов`язується передати, а ТОВ "Агродар-Україна Плюс (замовник) зобов`язується прийняти і оплатити товар - металоконструкції, що були у використанні, у загальній кількості 64 тони.
Позивач має такі документи, які містять відомості про ці господарські операції:
- видаткові накладні №1 від 17.07.2018 року, №2 від 20.07.2018 року, №3 від 27.07.2018 року про передачу товару (металоконструкції, що були у використанні) у загальній кількості 44 т на загальну суму 1 100 000 грн., у т.ч. ПДВ - 183 333 грн.; 
- податкові накладні №1 від 17.07.2018 року, №2 від 20.07.2018 року, №3 від 27.07.2018 року; 
- платіжні інструкції від 17.07.2018 року, від 20.07.2018 року, від 27.07.2018 року про перерахування на банківський рахунок ТОВ "Евротех" коштів в сумі 1 100 000 грн.; 
- товарно-транспортні накладні від 17.07.2018 року, від 20.07.2018 року, від 27.07.2018 року про перевезення товарів.
Суми ПДВ за податковими накладними ТОВ "Евротех" позивач включив до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за липень 2018 року в сумі 183 333 грн.
Позивач доводить, що придбані товари (металоконструкції) перевозилися ним власними силами, а саме вантажним автомобілем (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом (номерний знак НОМЕР_2 ), які він використовував за договором позички транспортного засобу. Пункт навантаження - місто Суми, вул. Перша Залізнична, 1/1, пункт розвантаження – Кіровоградська область, село Бережинка, Бережинське шосе, 7а. Придбані металоконструкції були оприбутковані на склад товариства та у подальшому використані у господарській діяльності – як матеріали для будівництва заводу для зберігання, сушки та переробки насіння у жовні 2018 року. 
Відповідач у ході перевірки не ставив під сумнів правомірність визначення договірної вартості товарів як бази оподаткування податком на додану вартість і не заперечував використання товарів у господарській діяльності позивача. Натомість дійшов до висновку, що ці господарські операції з постачання товарів є нереальними/безтоварними і в дійсності не відбувалися. 
У статті 83 ПК України передбачений перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
Згідно з підпунктом 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
Пунктом 73.5 статті 73 ПК України передбачено, що з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків. Під час зустрічної звірки здійснюється зіставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування повноти їх відображення в обліку платника податків. За результатами зустрічних звірок складається довідка, що надається суб`єкту господарювання у десятиденний строк.
У ході документальної перевірки позивача зустрічна звірка з питань підтвердження господарських відносин між ним та ТОВ "Евротех" не проводилася.
Натомість відповідач використав податкову інформацію з баз даних інформаційних систем ДПС, на підставі якої зробив висновки про відсутність/недостатність у ТОВ "Евротех" необхідних умов та ресурсів для здійснення відповідної господарської діяльності, про його ризиковість та непідтвердження придбання та реалізації товарів по ланцюгу постачання.
Втім така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів і не породжує правових наслідків для позивача.
Суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на податковий кредит при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ від дотримання податкової дисципліни його контрагентом - постачальником товару (послуг), якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товару (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності та в оподатковуваних ПДВ операціях. 
Правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача.
Платник податків (покупець товару/послуг) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності і в подальшому нести відповідальність за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні підтверджуватися належними доказами.
Між тим, таких доказів відповідачем суду не надано, а судом не здобуто.
Суд визнає безпідставними доводи відповідача про включення ТОВ "Евротех" у перелік платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, та про анулювання реєстрації його як платника ПДВ, оскільки такі рішення прийняті після періоду, в якому задекларовані спірні господарські операції.
Первинні документи, які наявні у позивача та надавалися податковому органу на перевірку, відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У ході розгляду справи достовірність цих документів відповідач не спростував та не довів, що викладені у них відомості не відповідають дійсності.
Неістотні недоліки в оформленні окремих документів (відсутність у видаткових накладних посади/прізвища уповноваженої особи одержувача, відсутність у товарно-транспортних накладних реквізитів напівпричепу) не ставлять під сумнів реальність господарських операцій з постачання товарів позивачеві. Такі недоліки мають формальний характер і не спростовують факту здійснення операцій, оскільки з інших документів та обставин справи вбачається, що фактичний рух активів між сторонами відбувся.
Суми податку на додану вартість, що віднесені до складу податкового кредиту, підтверджені податковими накладними ТОВ "Евротех", які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відтак відповідно до п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.210 ПК України дають позивачу право для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та є достатньою підставою для його декларування у податковій декларації. 
У ході судового розгляду справи відповідач не надав достовірних доказів, які б доводили нереальність виконання операцій з поставки позивачу товарів його контрагентом ТОВ "Евротех", невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків.
Тож коригування відповідачем податкового кредиту по взаємовідносинах з цим контрагентом здійснено відповідачем безпідставно, а його висновки про завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість у податковій декларації за липень 2018 року є необґрунтованими. 
Тому позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №00129730702 від 03.09.2024 року слід задовольнити.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., які слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "В4" №00129730702 від 03.09.2024 року. 
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ