Справа № 569/23967/25

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
27 березня 2026 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою за адресою АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 130 КУпАП, - 
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №489025 від 20.10.2025, ОСОБА_1 , 20.10.2025, близько 16:23 год., в м. Рівне, вул.. Млинівська, 3, керував транспортним засобом AUDI80, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці, які не реагують на світло. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду в найближчому медичному закладі відмовився. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Жуковська С.А. винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення заперечила, з підстав викладених у письмових запереченнях, та вказала, що ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 правниками поліції є надуманими. Дії працівників поліції, про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння його обурило, оскільки він наркотичні засоби не вживає. Після події, складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння у КП «РОЦПЗН». Огляд ОСОБА_1 було проведено не пізніше 2 год. з моменту підстав для його здійснення. За висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1239, складеного 21.10.2025, згідно якого у ОСОБА_1 станом на 20.10.2025, 18:00 год., ознак сп`яніння не виявлено; Результатом токсикологічного дослідження №527/112р, біологічного матеріалу (сечі) ОСОБА_1 , згідно якого етанол, наркотичні та психотропні речовини не виявлено; результатом проведеного 20.10.2025, о 18 год. тесту за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, за результатом якого у ОСОБА_1 виявлено 0,00% проміле. Висновки огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 свідчать що в останній в стані сп`яніння не перебував, а тому ознаки наркотичного сп`яніння, що назвали працівники поліції були необґрунтованими. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, побоювся вийти з машини, оскільки боявся, що працівники поліції завезуть його у ТЦК. Погодився, щоб приїхав водій та поїхати з ним у медичний заклад, у власній машині. Просила закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.
Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отож, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Разом з цим, суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли водій, керуючи транспортним засобом із ознаками сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціально визначеному лікувальному закладі.
Щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, варто зазначити, що слід розрізняти відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, від відмови взагалі проходити такий огляд. В першому випадку, працівник поліції складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. В другому випадку працівник поліції зобов`язаний направити водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
У розумінні ст. 251 КУпАП, відеозапис є доказом у справі про адміністративне правопорушення, він має бути повним, вичерпно інформативним, на ньому повинно бути повністю зафіксована процедура за якою запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини адміністративного правопорушення, детально відновити послідовність подій.
З наявного в матеріалах справи відеозапису працівника патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , вбачається, що під час спілкування з працівниками патрульної поліції, останній взагалі не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, висловив побоювання що працівники поліції можуть доставити його у ТЦК, повідомив що чекатиме водія, з яким поїде у медичний заклад, щоб пройти огляд на стан сп`яніння. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцію та законами України.
Закон України «Про Національну поліцію» прямо вимагає від працівників поліції діяти об`єктивно та неупереджено (ст.ст.7, 23).
Європейський суд з прав людини вказує, що провокація має місце, коли: ініціатива виходить від правоохоронців, а не від особи («Тейксейра де Кастро проти Португалії»»); особу ставлять у ситуацію, де вона фактично змушена вчинити дії, які кваліфікуються як правопорушення («Раманаускас проти Литви»); правоохоронці не просто фіксують факт порушення, а створюють умови для його вчинення («Баннікова проти росії»).
Отже, з відеозапису вбачається, що водій відмовлявся виходити з машини задля власної безпеки, зважаючи на недовіру працівникам поліції, вбачаючи в їх діях висловлені необґрунтовані ознаки наркотичного сп`яніння, а також побоюючись доставлення його до ТЦК, але не відмовлявся пройти огляд самостійно у медичному закладі, після чого працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАп за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Наведене не дає підстав зробити висновок про наявність прямої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а дії та манера спілкування поліцейських слід розцінювати як провокацію, спонукавши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, і як наслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Докази, отримані внаслідок провокації, не можуть бути допустимими, оскільки вони здобуті шляхом тиску та маніпуляції з боку органу влади.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Окрім цього, огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 пройшов самостійно у строк передбачений ч.4 ст. 266 КУпАП, і згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1239, складеного 21.10.2025, у ОСОБА_1 станом на 20.10.2025, 18:00 год., ознак сп`яніння не виявлено. За результатом токсикологічного дослідження №527/112р, біологічного матеріалу (сечі) ОСОБА_1 , етанол, наркотичні та психотропні речовини не виявлено. Згідно результату проведеного 20.10.2025, о 18 год. тесту за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, у ОСОБА_1 виявлено 0,00% проміле. 
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. 
У своїх рішеннях, в т.ч і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
У зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме особа, яка виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У рішенні по справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, докази, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.