Справа № 681/1511/25
Провадження № 2/681/119/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючої – судді Горгулько Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Полонне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

13.11.2025 позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі - ТОВ «ФК «Солвентіс») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18040 грн, 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 6000,00 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.09.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі - ТОВ «Алекскредит») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №2716703, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 9000,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Відповідач не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, через що виникла заборгованість у розмірі 18040 грн, яка складається з: заборговаості за тілом кредиту 9000 грн, заборгованості за відсотками 9040 грн, що підтверджено розрахунком. 
10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя капітал» було укладено Договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до якого ТОВ «Алекскредит» відступило ТОВ «Секвоя капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором, укладеним з відповідачкою.
07.07.2025 між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» було укладено Договір факторингу №ДФ-07072025, відповідно до якого ТОВ «Секвоя капітал» відступило ТОВ «ФК «Солвентіс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором, укладеним з відповідачкою. Вказана заборгованість відповідачкою не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 21.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
05.01.2026 відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, стверджує, що кредиту не брала, вважає дії позивача шахрайством.
Ухвалою суду від 08.01.2026 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
13.01.2026 позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому проти доводів відповідачки, наведених у відзиві на позовну заяву, заперечує, наполягає на задоволенні позову.
Ухвалою суду від 16.02.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що 18.09.2019 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 та було укладено договір про надання кредиту №2716703, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 9000,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів (а.с.18-20). 
Договір містить посилання на Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця (п.1.1. Договору).
Згідно з пунктом 1.3 договору за договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні.
Відповідно до пункту 1.4. договору сума кредиту складає 9000 грн.
Пунктами 1.5., 1.6. Договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється, відповідно до положень ст. 1054 Цивільного кодексу України, виходячи з Базової процентної ставки, Акцій, Програми лояльності Кредитодавця, Спеціальної процентної ставки по кредиту після спливу Узгодженого строку повернення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом за Акційними ставками і ставками Програми лояльності здійснюється тільки за умови повернення кредиту до спливу Узгодженого строку повернення кредиту, наведеного у п. 1.9. цього Договору. У випадку виникнення заборгованості проценти за користування кредитом за період Узгодженого строку повернення кредиту нараховуються, виходячи із Базової процентної ставки, а поза межами цього строку виходячи із Спеціальної процентної ставки, встановленої для періоду, що перевищує Узгоджений строк повернення кредиту. Базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%. Акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом 1,28%. Спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення я кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%.
Дата надання кредиту, Узгоджений строк повернення кредиту і відповідна узгоджена Дата повернення кредиту, сума кредиту (загальний розмір кредиту), Проценти за користування кредитом, Реальна процентна ставка за кредитом, абсолютне значення подорожчання кредиту вказані у Графіку платежів, що визначається у Додатку № 1 до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Графік платежів складається окремо за умови дії Акцій і/або Програми лояльності у випадку повернення зобов`язань до спливу Узгодженого строку повернення кредиту та за умови дії Базової і Спеціальної процентної ставки у випадку погашення заборгованості поза межами Узгодженого строку повернення кредиту (п. 1.8. Договору).
Згідно п. 1.9., п. 1.10. Договору сторони встановлюють Узгоджений строк повернення кредиту: 30 календарних днів до 18.10.2019 р (включно). Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.4. Договору в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок Позичальника.
Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору строк дії Договору визначається з моменту його укладення між сторонами та діє до повного виконання Сторонами обов`язків за ним. Датою укладання Договору є дата прийняття Оферти Заявником та підписання Договору Сторонами.
Згідно з п. 7.3. сторони підтверджують, що даний електронний договір, всі Додатки до нього, Додаткові угоди, Правила мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені у письмовій формі.
Сторони погодили, що Договір укладається в електронній формі на Сайті Кредитодавця www.alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (п. 7.10. Договору).
У якості підтвердження підписання Договору (вчинення електронного правочину), надання Кредиту Позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про Кредитодавця, Основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на Правила, якими регламентується порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». (п. 7.13. Договору).
З боку позичальниці договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатору 2716703.
Додатком №1 до кредитного договору є графік платежів за договором про надання кредиту №2716703 від 18.09.2019.
ТОВ «Алекскредит» виконало умови договору та 18.09.2019 перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача через ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, кошти в розмірі 9000 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 832633, номер транзакції в системі WayForPay 6259797962929670202854407337519, що підтверджується копією листа ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5995-ВП від 22.09.2025 (а.с.37).
Відповідно до інформації №20.1.0.0.0/7-260220/76770-БТ від 22.02.2026, наданої АТ КБ «Приватбанк», що надійшла 04.03.2026 на виконання ухвали суду від 16.02.2026, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , і, відповідно до виписки, 18.09.2019 на картку було зарахування коштів в сумі 9000 грн (а.с.95, 96). 
10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя капітал» було укладено Договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до якого ТОВ «Алекскредит» відступило ТОВ «Секвоя капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с.21-25).
Відповідно до даних витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025 ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги і до відповідачки за кредитним договором №2716703 від 16.11.2019 на суму 18040 грн, яка складається з: заборговаості за тілом кредиту 9000 грн, заборгованості за відсотками 9040 грн (а.с.11).
07.07.2025 між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» було укладено Договір факторингу №ДФ-07072025, відповідно до якого ТОВ «Секвоя капітал» відступило ТОВ «ФК «Солвентіс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с.28-32).
Відповідно до даних витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025 до ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2716703від 16.11.2019 на суму 18040 грн, яка складається з: заборговаості за тілом кредиту 9000 грн, заборгованості за відсотками 9040 грн (а.с.12). 
Відповідачка не виконувала своїх обов`язків за кредитним договором, через що виникла заборгованість у розмірі 18040 грн., яка складається з: заборговаості за тілом кредиту 9000 грн, заборгованості за відсотками 9040 грн, що підтверджено даними детального розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №2716703від 16.11.2019 (а.с.13). 
Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»( далі Закон).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_2 18.09.2019 уклали в електронній формі договір позики № 2527623, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_2 підписала цей договір одноразовим ідентифікатором одноразовим паролем «27216703».
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.         На виконання умов кредитного договору ТОВ «Алекскредит» перерахувало грошові кошти в розмірі 9000 грн на поточний рахунок НОМЕР_1 , код авторизації 832633, номер транзакції в системі WayForPay 6259797962929670202854407337519, що підтверджується копією листа ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5995-ВП від 22.09.2025, а також інформацією АТ КБ «Приватбанк».
Після закінчення строку кредитування (30 днів, 18.10.2019) ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти за користування кредитом.
Отже твердження ОСОБА_1 про неукладення сторонами зазначеного кредитного договору та неотримання ним грошових коштів є необґрунтованими.
Матеріали справи містять договори факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором. Ці договори є дійсними та виконаними. 
За таких обставин суд приходить до висновку висновку, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором.
Водночас що стосується розміру такої заборгованості суд прийшов до такого висновку.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 встановили строк кредитування за кредитним договором 30 днів (до 18.10.2019).
Пунктом 2.2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник має право відповідно до цього Договору звертатись до кредитодавця із заявою про продовження узгодженого строку погашення кредиту.
Проте додаткової угоди щодо продовження узгодженого строку дії договору після 18.10.2019 і на який термін матеріали справи не містять, позивачем не надано їх суду.
ТОВ «ФК «Солвентіс» просить стягнути з 9040 грн за договором про надання кредиту №2716703 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
Згідно наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, на день закінчення строку кредитування (18.10.2019) розмір заборгованості за тілом кредиту становить 9000 грн та за процентами 4590 грн.
Отже, саме в такій сумі – 4590 грн підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами.
Щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.
Відповідно до ч.ч. 5, 6статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження цих вимог позивач надав: копії договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01.07.2025 (а.с.15-17), додаткової угоди №2716703 від 30.09.2025 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 30.09.2025, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2025, акту №2527623 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2025 (а.с.9).
Відповідно до детального опису робіт адвокат Лівак І.М. надав ТОВ «ФК «Солвентіс» юридичні послуги в суді першої інстанції: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Солвентіс» 1,5 год. - 2250 грн.; складання позовної заяви 3 год. - 3000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 год. - 750 грн.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, судом враховуються конкретні обставини даної справи, її складність, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також те, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Проаналізувавши долучені до позовної заяви докази на підтвердження факту понесення ТОВ «ФК «Солвентіс» витрат на правничу допомогу документи, із часткового задоволення позову на 75,33 % враховуючи співмірність складності справи з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 4519,80 грн.
Також, за подання позовної заяви ТОВ «ФК «Солвентіс» сплатило 2242,40 грн. судового збору. Враховуючи, що позов задоволено на 75,33 %, із підлягає стягненню 1689,19 грн судового збору на користь позивача.
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»» заборгованість за кредитним договором №2716703 від 18.09.2019 в сумі 13590 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 9000 грн, прострочена заборгованість за процентами – 4590 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1689 грн 19 коп. та на правничу допомогу в сумі 4519,80 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його складення. 

Позивач –товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження: м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1 Київської області, поштовий індекс 07406.

Відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуюча         Н.А.Горгулько