Справа № 128/3391/25
Провадження № 22-ц/801/397/2026
Категорія: 37
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року	Справа № 128/3391/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П., 

учасники справи:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Васильєвої Т. Ю. у залі суду,
встановив:

Короткий зміст вимог 
У серпні 2025 року ПРАТ «СК «Універсальна» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПРАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3001/294/124935, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 . 
Відповідно до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 
15 липня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Renault», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/18660/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт № 107167/1, на підставі якого АТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 111 988,92 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Renault», д. н. з. НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» згідно із договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР0561676. 
АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» припинив членство в МТСБУ та позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВ з 01 вересня 2021 року. 
17 січня 2025 року МТСБУ оголосила про початок виплати за компанії, які втратили членство у Бюро. 
З метою врегулювання справи щодо страхового випадку, Позивач звернувся до МТСБУ із заявою (претензією) №107167/ІНС.ЛОУ про відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів». 
28 січня 2025 року МТСБУ здійснило виплату на користь позивача у розмірі 58 314,36 грн.
Таким чином, в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.
Покликаючись на викладене, ПРАТ «СК «Універсальна», звернувшись в суд із цим позовом просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдані збитки в розмірі 53 674,56 грн, вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року позов було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПРАТ «СК «Універсальна» завдані збитки в розмірі 53 674, 56 грн та 2 422,40 грн судового збору.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки МТСБУ повністю виконало перед позивачем обов`язок, передбачений ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме сплатило вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, однак розмір завданої майнової шкоди потерпілій особі перевищує сплачену МТСБУ суму відшкодування та складається з платежів, які за законом не покриваються МТСБУ (вартість заміни зношених деталей на нові), саме відповідач має обов`язок з відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Сопрун В. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження без виклику сторін. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2026 року суддю Сопруна В. В. замінено на суддю Рибчинського В. П.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що МТСБУ, як належний боржник у зв`язку з ліквідацією страховика, 28 січня 2025 року здійснило страхову виплату в розмірі 58 314,36 грн. Дане виконання зобов`язання відповідає вимогам ст. 599 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється його належним виконанням. 
Отже, обсяг шкоди був відшкодований у межах ліміту відповідальності страховика, пред`явлення додаткових вимог до фізичної особи є безпідставним.
Позивач реалізував своє право на страхове відшкодування через гарантійний механізм, передбачений законом (МТСБУ), що свідчить про припинення зобов`язання належним виконанням в межах відповідного страхового ліміту.
Окрім того позивач не обґрунтував причин пред`явлення повторного позову після відмови в аналогічному, що свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку. Відсутність нових обставин, які могли б обґрунтувати зміну правової позиції, підтверджує намагання обійти судове рішення. 
На переконання відповідача, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що у справі № 128/3008/24 предметом позову було стягнення страхового відшкодування з АТ «СГ «Ю.Б.АЙ-КООП» та ОСОБА_1 , а в даній справі стягнення різниці між вартістю ремонту та сумою страхового відшкодування, виплаченого МТСБУ, оскільки: фактичні та юридичні підстави в обох справах залишаються однаковими, зокрема: страховий випадок один і той самий – ДТП від 15 липня 2021 року; позивач один і той самий - ПрАТ «СК «Універсальна»; відповідач один і той самий – ОСОБА_1 ; позовні вимоги спрямовані на стягнення однієї й тієї ж суми — 53 674,56 грн, що виникла внаслідок настання одного й того самого страхового випадку. В обох справах позивач обґрунтовує свої вимоги нормами ст. 993, 1194 ЦК України, та статтями Закону України «Про страхування» і «Про ОСЦПВ».

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
На апеляційну скаргу позивачем подано відзив, у якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Також відзив на апеляційну скаргу подано МТСБУ, у якому зокрема просить стягнути на свою користь 500 грн витрат на правничу допомогу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року (справа № 127/18660/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
У постанові суду зазначено, що водій ОСОБА_1 15 липня 2021 року о 10 год 10 хв по вул. Гліба Успенського, 8 (фабрика Рошен) у м. Вінниці, керуючи транспортним засобом «Renault Premium», з д. н. з. НОМЕР_2 , з напівпричепом «Koegel», д. н. з. НОМЕР_3 , під час зустрічного роз`їзду не врахував дорожню обстановку, не дотримався бічного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Shmitz», д. н. з. НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР (а. с. 14). 
На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , були застраховані в ПрАТ «СК «Універсальна» відповідно до Генерального договору №3001/394/000001 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (а. с. 9-11). 
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», д. н. з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «Ю.Б.АЙ-КООП» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/ 0561676. Ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 130 000 грн. Розмір франшизи 2 000 грн (а. с. 28).
15 липня 2021 року ОСОБА_2 (ймовірно спеціалістом з врегулювання) складено акт огляду транспортного засобу (без зазначення часу початку та закінчення огляду), відповідно до якого транспортний засіб «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , отримав такі пошкодження: двері передні- деформація, залом; дзеркало зовнішнє праве – розбите. Акт підписаний спеціалістом з врегулювання, підпису власника т/з не містить (а. с. 17).
На а. с. 18-22 фото пошкодженого автомобіля «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 .
23 липня 2021 року ТОВ «Трак Центр ЛТД» склав рахунок на передоплату № НОМЕР_5 , відповідно до якого вартість робіт та послуг, а також запчастин, паливномастильних матеріалів по відновленню автомобіля із державним номерним знаком НОМЕР_6 , становить 114 306,98 грн. 
У рахунку міститься примітка, що він дійсний до 23 липня 2021 року (а. с. 23).
02 серпня 2021 ТОВ «ОТП Лізинг» перерахувало ТОВ «Трак Центр ЛТД» кошти у розмірі 114 306,98 грн по рахунку № НОМЕР_5 від 23 липня 2021 року (а. с. 24).
Відповідно до страхового акту № 107167/1 (без дати) розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що сталося 15 липня 2021 року, АТ «СК «Універсальна» було визначено у розмірі 111 988,92 грн (а. с. 25).
29 квітня 2022 року ПрАТ «СК «Універсальна» на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг» переказало 111 988,92 грн із призначенням платежу «Страхове відшкодування д.н. НОМЕР_1 зг. СА№107167 без ПДВ&422010&9067&» (а. с. 27).
13 серпня 2024 року ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 111 988,92 грн (а. с. 59).
Відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного знову складових (Ез) від 04 січня 2025 року, здійсненого МТСБУ, коефіцієнт фізичного знову т/з DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , становить 0,5692. Сума регламентної виплати 60 314,36 грн (а. с. 58).
Відповідно до довідки МТСБУ № 1 від 21 січня 2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до сплати становить 58 314,36 грн за мінусом франшизи у розмірі 2 000 грн (зворот а. с. 57).
28 січня 2025 року МТСБ на рахунок ПрАТ «СК «Універсальна» переказало 58 314,36 грн із призначенням платежу «Виплата по справі №110245, згідно наказу 3.1/2453 від 27 січня 2025 року, т. з. НОМЕР_1 » (а. с. 29).
10 липня 2025 року позивачем було складено аварійний сертифікат, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 111 988,92 грн з вирахуванням франшизи у розмірі 2 318,06 грн (а. с. 26).

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що була чинна на момент вчинення ДТП, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що була чинна на момент вчинення ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною першою статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що була чинна на момент вчинення ДТП, визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові від 4 липня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Із матеріалів справи встановлено, що після настання страхового випадку ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило страхове відшкодування у розмірі 111 988,92 грн на ремонт застрахованого автомобіля «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , а тому відповідно до положень статей 993, 1191 ЦК України та статті 23 Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК «Універсальна» набуло право вимоги відшкодування сплаченої суми в розмірі 111 988,92 грн у порядку регресу до відповідача, який згідно із постановою суду визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та страховика винної особи.
Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, страховик відповідача МТСБУ (з урахуванням ліквідації ТОВ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП») сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 58 314,36 грн.
Заперечень щодо визначеного МТСБУ розміру страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна» не заявляло, отже, позивач погодився із розміром страхового відшкодування, визначеного МТСБУ.
Водночас апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних доказів розрахунку вартості збитків та страхового відшкодування. 
Так, із матеріалів справи встановлено, що долучений до позовної заяви акт огляду т/з «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , не містить номеру двигуна автомобіля, страхової суми, відомостей про комплектацію автомобіля, підпису власника т/з чи уповноваженої ним особи. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що місцем проведення огляду зазначено м. Гостомель Київської області без зазначення відомостей про час проведення огляду 15 липня 2021 року, тобто у день вчинення ДТП, яке мало місце у м. Вінниці.
Окрім того розрахунок розміру збитків та страхового відшкодування власнику автомобіля «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , позивачем було визначено на підставі рахунку на передоплату ТОВ «Трак Центр ДТД». 
При цьому, як видно, відповідна товарознавча експертиза та оцінка збитків не проводилася. 
Відтак у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що певні дороговартісні деталі пошкодженого автомобіля підлягали заміні, а не ремонту (з урахуванням наявних у справі фотографій пошкодження автомобіля), що має безпосередній вплив на визначення реального розміру завданих збитків власнику пошкодженого автомобіля.
Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
З огляду на викладене, а також те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, відповідно до якого ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становив 130 000 грн, що не перевищує розміру визначеного та сплаченого позивачем страхового відшкодування власника автомобіля «DAF», д. н. з. НОМЕР_1 , колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Універсальна» у повному обсязі є помилковими.
Разом з тим, як видно із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/ 0561676, розмір франшизи становить 2 000 грн, а відтак вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що цей позов заявлено із тих самих підстав та до тих самих сторін, що і у справі № 128/3008/24, та погоджується із оцінкою такого твердження судом першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 3,7 % (2 000 грн х 100%) 53 674,56 грн), з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Універсальна» слід пропорційно стягнути 89,63 грн (2 422,40 грн х 3,7%) сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена на 96,3 % з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 слід пропорційно стягнути 4 373,95 грн (4 542 грн х 96,3%) сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця судового збору у розмірі 4 284,32 грн.
У відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу представник МТСБУ – адвокат Висоцька Х. О. просила стягнути на його користь 1 000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції та 500 грн понесених судових витрат на правничу допомогу у апеляційному суді.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. 
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
На підтвердження розміру понесених витрат у вказаному розмірі представник МТСБУ надала довіреності (а. с. 54, 139); витяг з договору № 3/4/2023 про надання послуг у сфері права від 21 грудня 2022 року (а. с. 55); додаткову угоду до договору № 179 від 01 вересня 2025 року, відповідно до якої вартість послуг адвоката у цій справі в суді першої інстанції становить 1 000 грн (а. с. 62), додаткову угоду до договору № 214 від 23 грудня 2025 року, відповідно до якої вартість послуг адвоката у цій справі в суді апеляційної інстанції становить 500 грн (а. с. 62)
У цій справі МТСУ як третя особа без самостійних вимог фактично підтримала позов ПрАТ «СК «Універсальна», який за результатами судового розгляду задоволено на 3,7%, тому з ОСОБА_1 на користь МТСБУ слід пропорційно стягнути 55,50 грн (1 500 грн х 3,7%) понесених ним витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» завдані збитки у розмірі 2 000 грн (дві тисячі грн).
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 різницю судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 4 284,32 грн (чотири тисячі двісті вісімдесят чотири грн 32 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 55,50 грн (п`ятдесят п`ять грн 50 коп.) понесених ним витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий           В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота

В. П. Рибчинський