Справа № 504/4017/25 
Номер провадження 3/504/31/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відомості про місце роботи відсутні, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
14.09.2025 інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Буровим С.О. складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453578, відповідно до фабули якого встановлено, що 14.09.2025 за адресою: дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км 700 м, ОСОБА_1 керував ТЗ Кіа, НОМЕР_2 іноземної реєстрації з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В ході судового розгляду справи судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями сторони захисту. В судове засідання адвокат Тонкошкур І.В., будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином, не з`явився. Через систему «ЕС» надіслав додаткові пояснення у справ, відповідно до яких при розгляді справи просив врахувати, що не визнання вини у вчиненні відмови від проходження освідування у даній справі ґрунтується на неправомірності вимоги поліцейських пройти освідування, так як вимога буде правомірною лише за наявності обґрунтованих ознак щодо сп`яніння на будь-який стан. Відповідно до відеозаписів, які наявні у справі фактично відбувся конфлікт між поліцією та військовим, який перебуваючи у відпустці поспішав встигнути зробити свої справи. Також причиною відмови слугували самі обставини та явна упередженість поліцейських, які після зупинки автомобіля годину обшукували автомобіль на предмет зброї та вибухівки, а лише в подальшому як фінал ситуації що склалася прослідувала пропозиція проїхати на Воробйова на освідування, сам факт підозр обурив його підзахисного та затягування щодо процедур само по собі винудило ОСОБА_1 відмовитись від проходження освідування. ОСОБА_1 після численних контузій має наявні неврологічні відхилення, які виражаються у тремтінні рук, що підтверджується мед. документами. 
Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.
За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.
Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Порядок огляду водіїв на стан сп`яніння визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження інструкції виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (Наказу).
На підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано та судом досліджено наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 453578 від 14.09.2025; 
-довідку про отримання особою посвідчення водія; 
-довідку про відсутність у ОСОБА_1 адміністративних стягнень за ст. 130 КУпАП; 
-направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.09.2025;
-відеофіксацію яка міститься на компакт-диску в матеріалах справи.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно положень ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
За результатом дослідження відеозапису події, долученого до матеріалів справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Так, зокрема було встановлено, що після зупинки транспортного засобу на блокпосту під керуванням водія ОСОБА_1 було проведено огляд транспортного засобу та особистих речей. В ході спілкування з водієм поліцейський зазначив, що вбачає ознаку наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння рук, на що ОСОБА_1 повідомив що це через хвилювання та результат контузій. Відповідно до таймінгу запису о 12:17 год. водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та проїхати до медичного закладу, на що водій одразу погодився. В подальшому під час очікування екіпажу патрульної поліції для доставки до медичної установи, о 12:58 год. зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснені право та обов`язки.
Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо конфлікту між поліцією та військовим, а також обшуку автомобіля протягом години, оскільки дані факти не підтверджуються наданим відеозаписом. 
Інші надані суду докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини справи. 
За результатом повного, об`єктивного та всебічного розгляду матеріалів справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи – судом не встановлені.
Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 25, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, –
ПОСТАНОВИВ
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
З реквізитами для сплати штрафу та судового збору можна ознайомитись за посиланнями на офіційний веб портал «Судова влада України» https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/ 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя 	А. Ф. Сафарова