ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 лютого 2026 року 	Справа № 160/36655/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
25 грудня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний Суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 40108866) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 40108866) нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за шість місяців.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до наказу №946о/с від 09.09.2024 року позивача звільнено на підставі пункту 8 частини 1 статті 77 Закону України “Про національну поліцію” (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). Проте остаточний розрахунок, а саме виплату грошової компенсації за невикористані щорічні чергові оплачувані відпустки, доплати за службу у нічний час, а також індексацію грошового забезпечення в день звільнення - 09.09.2024 року не здійснено, а проведено з затримкою – на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 року у справі № 160/33244/24. Вказує, що допущена відповідачем затримка розрахунку при звільненні є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме – виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 13.01.2026 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що суму, що підлягала виплаті позивачу - 50132,83 грн. було зараховано на особовий банківський рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Приватбанк» (у тому числі грошове забезпечення, індексація грошового забезпечення, грошова компенсація за невикористані дні відпустки 44307,85 грн. – 13.09.2024 р., додаткова винагорода за серпень 2024 року – 5824,98 грн. Додаткову винагороду, визначену Постановою № 168, за вересень 2024 року ОСОБА_1 встановлено наказом від наказ ГУНП від 10 жовтня 2024 № 1128 о/с. Тобто у жовтні 2024 року, місяці наступному після дати звільнення ОСОБА_1 . У жовтні 2024 року розмір встановленої ОСОБА_1 додаткової винагороди за вересень 2024 року становив 1 666,65 грн. Розмір усіх виплат у вересні 2024 року ОСОБА_1 після утримання податку на доходи фізичних осіб, нарахування компенсації податку, утримання військового збору, профспілкових внесків склав 970,83 грн. Суму, що підлягала виплаті 970,83 грн. було зараховано на особовий банківський рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Приватбанк» 15.10.2024 р. згідно довідки УФЗБО ГУНП від 09.01.2026 р. № 7. Таким чином, ГУНП провело повний розрахунок при звільненні з позивачем 15.10.2024 р. згідно чинного законодавства. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 року у справі № 160/33244/24 апеляційну скаргу ГУНП – залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 року в адміністративній справі № 160/33244/24 – залишено без змін. 06.01.2026 року представником ГУНП подано заяву про роз`яснення судового рішення, а також подано касаційну скаргу та заяву про зупинення виконання судового рішення. Станом на теперішній час судове рішення не виконано, позаяк наведені в касаційній скарзі очевидні порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права потребують роз`яснення судового рішення. Вважає, що ГУНП у правовідносинах з позивачем діяло у межах повноважень та у порядку, передбаченому чинним законодавством, не порушуючи при цьому прав останнього, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з ГУНП на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
09.02.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що рішення ГУНП про відмову у здійсненні повного розрахунку з позивачем при звільненні суперечить нормам діючого законодавства, отже є неправомірними та протиправними, що знайшло своє відображення в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 року у справі № 160/33244/24, яке вступило в законну силу. Відзив містить в собі лише текст резолютивної частини рішення, незгоду з прийнятим рішенням по справі № 160/33244/24 та аргументи, які були наведені при судовому розгляді судової справи № 160/33244/24 і були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 946 о/с від 09.09.2024 року ОСОБА_1 звільнений за п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 09 вересня 2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 року у справі № 160/33244/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови № 168;
- визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористані чергові оплачувані відпустки (за 2015 рік - 3 доби, за 2016 рік - 30 діб, за 2022 рік - 4 доби, за 2023 рік - 19 діб, за 2024 рік – 23 доби), без урахування індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови № 168;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані щорічні чергові оплачувані відпустки (за 2015 рік - 3 доби, за 2016 рік - 30 діб, за 2022 рік - 4 доби, за 2023 рік - 19 діб, за 2024 рік – 23 доби), з урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови № 168, та з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплати за службу у нічний час за період служби з квітня 2023 року по травень 2023 року, з лютого 2024 року по березень 2024 року;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за службу у нічний час за період служби з квітня 2023 року по травень 2023 року, з лютого 2024 по березень 2024 року;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 01.11.2017;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 01.11.2017. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 – без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 09.02.2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.
Згідно частини 7 статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських, зарахованих у розпорядження, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установити, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року (далі – Порядок № 260).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
1) посадовий оклад;
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
4) премії;
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.
Виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць. Виплата грошового забезпечення поліцейським поліції охорони здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць (пункт 13 Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 Порядку № 260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
Отже, зважаючи на обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 160/33244/24, станом на час звільнення ОСОБА_1 розрахунок при звільненні не здійснено, а саме в частині виплат одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови № 168, грошової компенсації за невикористані чергові оплачувані відпустки (за 2015 рік - 3 доби, за 2016 рік - 30 діб, за 2022 рік - 4 доби, за 2023 рік - 19 діб, за 2024 рік – 23 доби), з урахування індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно постанови № 168, доплати за службу у нічний час за період служби з квітня 2023 року по травень 2023 року, з лютого 2024 по березень 2024 року, а також індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. до 01.11.2017 р.
Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) – не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Так, у статті 116 Кодексу законів про працю України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Водночас, частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Відтак, вказаною нормою визначено обов`язок роботодавця провести розрахунок із працівником саме в день його звільнення; при цьому, у разі наявності вини власника або уповноваженого ним органу щодо невиплати працівникові належних йому сум при звільненні в такому разі, при відсутності спору щодо розміру таких сум, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Судом встановлено, що виплата грошового забезпечення позивачу проведена в тому числі 19.02.2026 року – на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 року у справі № 160/33244/24 – на суму 6082,72 грн., замість 30.09.2024 року (останній день місяця, в якому позивача було звільнено).
Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не проведенні повного та належного остаточного розрахунку при звільненні позивача зі служби – в останній день місяця за поточний місяць, згідно з положеннями Порядку № 260.
Зі змісту Порядку № 260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, відповідно до пункту 2 якого середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 зазначеного Порядку).
Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 373 від 11.10.2024 року грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2024 року складає 31297,88 грн., за серпень 2024 року - 55595,94 грн., загалом 86893,82 грн.
Кількість календарних днів за липень-серпень 2024 року становить 62 дні (2 місяці).
Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці служби перед звільненням становить 1401,51 грн. ((31297,88 грн. + 55595,94 грн.)/62 календарні дні).
Таким чином, грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, яке підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області складає: 260681,46 грн.
Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача суд виходить з того, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 30.04.2020 року у справі № 140/2006/19, ст.117 КЗпП України покладено обов`язок щодо визначення розміру відшкодування за час затримки на орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, у справі, яка розглядається суд, встановивши право позивача на виплату грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, зобов`язаний визначити суму такого відшкодування, а не зобов`язувати відповідача провести її нарахування та виплату.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 31.03.2021 року у справі № 120/2617/20-а, від 20.05.2021 року у справі № 380/3007/20 та від 29.10.2021 року у справі № 380/5499/20.
Отже, ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 260681,46 грн. (зазначена сума розрахована без утримання обов`язкових платежів та зборів).
Враховуючи те, що обов`язок щодо нарахування, утримання та сплати податку із суми доходу та відповідальність за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку покладається на юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), суд вважає, що визначення та утримання суми податку на доходи фізичних осіб та інших передбачених законом податків, зборів покладається саме на відповідача.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд.20а, ІК в ЄДРПОУ 40108866) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 40108866) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд.20а, ІК в ЄДРПОУ 40108866) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців у розмірі 260681,46 грн.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 26 лютого 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков