СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року м. Суми Справа №480/845/26

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду. 
Позивач є студентом закладу вищої освіти, де здобуває освітній ступень ''магістр'' на денній формі навчання. Такого ступеня освіти, на переконання позивача, він раніше не здобував, оскільки хоча і навчався за освітнім ступенем '''магістр'', проте не закінчував таке навчання, а був відрахований. У довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (надалі - ЄДЕБО) зазначається, що позивач порушує послідовність, визначену ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII (надалі - Закон № 2145-VIII), що є неправомірним. 
Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача, які полягають в такій організації функціонування ЄДЕБО, при якій щодо позивача в довідці про здобувача освіти формується висновок про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч.2 ст.10 Закону № 2145-VIII; зобов`язати відповідача організувати формування довідки про здобувача освіти в ЄДЕБО таким чином, щоб щодо позивача в довідці про здобувача освіти формувався висновок про непорушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч.2 ст.10 Закону № 2145-VIII.
Судом відкрито провадження у справі 12.02.2026.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що за результатами завершення долучення особи до освітнього процесу в будь-якому обсязі, у такої особи формуються знання на відповідному рівні вищої освіти. Тому особа яка долучалася до таких заходів, має здобуту освіту на відповідному рівні вищої освіти незалежно від форми та обсягів такого долучення. Повторне зарахування на тому самому рівні національної рамки кваліфікації означає, що особа знову формуватиме такі знання на тому самому рівні освіти. Отже, позивач здобуває освіту в непослідовному порядку. Тому у довідці правомірно зазначено: "Ні, порушує".
Позивач подав відповідь на відзив, в якому з доводами відповідача не погодився та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. 
Встановлені судом фактичні обставини.
Згідно з випискою з ЄДЕБО щодо документів про освіту та інформації про навчання позивача, то позивач: 30.06.2022 здобув ступінь освіти - бакалавр; 06.12.2023 - відраховано із закладу освіти, де позивач здобував ступінь магістра за заочною формою навчання; 17.10.2025 - зараховано до закладу освіти на денну форму навчання для здобуття ступеня освіти магістр.
Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 21.10.2025 № 797170 позивач здобуває ступень освіти ''магістр'' за денною формою навчання у Закладі вищої освіти "Міжнародний науково технічний університет імені академіка Юрія Бугая". Дата початку здобуття освіти - 17.10.2025, а дата завершення - 31.03.2027. У розділі Інформація про документи про освіту зазначено, що позивача має диплом бакалавра від 30.06.2022. В графі на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону № 2145-VIII", зазначено: ''Ні, порушує''.
Висновки суду та їх мотиви.
Отже, основним питанням у даній справі є питання про те, чи буде порушенням послідовності освіти, якщо особа навчалась на певному рівні освіти, проте не закінчила таку освіту - була відрахована, проте надалі, через певний проміжок часу, знову була зарахована на навчання на тому ж рівні? Відповідаючи на запитання, то суд зазначає, що вказане не буде порушенням послідовності освіти.
Частиною третьою ст.53 Конституції України закріплено, що держава забезпечує доступність вищої освіти в державних навчальних закладах.
Приписами ч.2 ст.10 та частин 1-2 ст.17 Закону № 2145-VIII встановлено, що рівнями освіти є: базова середня освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти. Вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
Частиною 1 ст.4 та п.1 ч.2 ст.61 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 № 1556-VII (надалі - Закон № 1556-VII) № 1556-VII передбачено, що кожен має право на вищу освіту. Громадяни України, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Здобувачами вищої освіти є студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.
Частинами 1-4 ст.5 Закону № 1556-VII закріплено, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень. Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності. Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр.
Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію (абзаци 1-2 ч.2 ст.6 Закону № 1556-VII).
Частинами 1, 2, 5, 6 ст. 7 Закону № 1556-VII передбачено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію. 
Пунктом 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (надалі - Порядок), передбачено, що здобувачі вищої освіти, які навчаються за денною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч.2 ст.10 Закону № 2145-VIII, для отримання відстрочки від призову на військову службу, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в ЄДЕБО за формою, визначеною у додатку 9. 
У довідці зазначається інформація: на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону № 2145-VIII - ТАК/НІ.
Отже, дотримання ієрархії рівнів освіти передбачає послідовний перехід від нижчого рівня до вищого. Зокрема, бакалаврський рівень вищої освіти є вищим за раніше здобуті позивачем рівні повної загальної середньої освіти та молодшого бакалавра. Послідовним вважається здобуття наступного рівня освіти після успішного завершення попереднього. 
Закон № 1556-VII передбачає, що особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію, присвоюється відповідний ступень вищої освіти, у тому числі бакалавр, та видається документ про вищу освіту, зокрема, диплом бакалавра. З моменту отримання документа про вищу освіту особа вважається такою, що завершила навчання і фактично здобула вищу освіту за відповідним ступенем. Порушенням послідовності вважається, якщо особа одночасно або повторно здобуває освіту того ж самого або нижчого рівня, вже маючи завершений вищий рівень освіти.  До також висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.11.2025 справі № 160/30918/24.
Таким чином, позивач раніше не отримував жодного документа про отримання ним вищої освіти за ступенем ''магістр''. Тому послідовність здобуття позивачем освіти відповідає положенням ч.2 ст.10 Закону № 2145-VIII. Отже, відповідач повинен був у ЄДЕБО відносно позивача у графі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронний базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту", вказати: "Так". Саме таке формулювання передбачено формою довідки, яка є додатком № 9 до Порядку. Проте відповідач зазначив: "Ні, порушує". Тому дії відповідача не відповідають критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України.
Крім того, формулювання ''Так, не порушує'' не відповідає вимогам форми такої довідки, оскільки форма довідки не передбачає фрази "не порушує", а перебчає лише фразу "Так" або "Ні".
Тому суд задовольняє частково позовні вимоги та формулює резолютивну частину у спосіб, який найбільш ефективно захистить порушені права позивача. 
Судові витрати.
1. Судовий збір.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково та те, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, окрім як судового збору у сумі 1064,96 грн, то суд стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі.
2. Витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 ст.134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.
Суд звертає увагу, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10.07.2024 у справі № 340/1498/22, від 29.08.2024 у справі № 560/10132/21 та від 10.07.2024 у справі № 340/1498/22.
Крім того, у разі, наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою ст.134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої ст.134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23.07.2023 у справі № 340/4492/22.
Також при визначенні суми відшкодування, то суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин та фінансового стану сторін.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору від 06.02.2026 № 06/02/26 про надання правової допомоги адвокатом, укладеного між адвокатом Тарасенко Д.Ю. та позивачем; додатку від 06.02.2026 № 1 до цього договору, у якому визначено суму адвокатського гонорару за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції у сумі 20000 грн; рахунку-фактури від 10.02.2026 № 10/02/26 на суму 21064,96 грн, в тому числі 20000 грн витрат за послуги адвоката згідно договору; опис послуг від 10.02.2026, наданих адвокатом Тарасенко Д.Ю.; платіжної інструкції від 12.02.2026 № 897521201.1 про сплату позивачем ФОП ОСОБА_2 21064,96 грн; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яке видано Тарасенко Д.Ю.
Суд враховує, що в даних провідносинах наявна стала практика Верховного Суду. Час розгляду справи пов`язаний не із складністю справи, а пов`язаний саме із безпековою ситуацією у м. Суми, внаслідок постійного оголошення сигналу ''Повітряна тривога''. Справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Засідання у справі не проводились. Представником позивача було складено та подано до суду обов`язковий процесуальний документ - позовну заяву. Подання відповіді на відзив не було обов`язковим. Справа не впливає на репутацію позивача і не викликає публічного інтересу. 
Отже, беручи до уваги встановлені вище обставини, то суд дійшов висновку, що розумно обґрунтованими і справедливими є витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн, які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. В іншій частині заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд відмовляє, в зв`язку з необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково. 

2. Визнати протиправним дії Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронний базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту", а саме в графі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронний базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" зазначення: "Ні, порушує".

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України (проспект Берестейський, 10, м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ 38621185) внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) черговості здобуття освіти, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту", а саме в графі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронний базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" вказати: "Так".

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Міністерства освіти і науки України (проспект Берестейський, 10, м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ 38621185) за рахунок бюджетних асигнувань 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн 96 (дев`яносто шість) коп. судового збору та 6000 (шість тисяч) грн витрат на правничу допомогу.

6. У стягненні на користь ОСОБА_1 14000 грн витрат на правничу допомогу - відмовити.

7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. 

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    А.І. Сидорук