ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/936/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2026 року через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" (надалі - позивач, ДУ "Полтавська виправна колонія (№64)") до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі також відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Канюки Юлії Миколаївни від 09.01.2026 ВП №79557010 про накладення штрафу на Державну установу "Полтавська виправна колонія (№ 64)" у розмірі 5100,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу на боржника у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, оскільки боржник листом від 19 січня 2026 вих. №15/19-260 повідомив державного виконавця про часткове виконання рішення суду, зокрема, про здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою щодо перерахунку індексації грошового забезпечення начальника відділення соціально психологічної служби державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 за період з 20.07.2016 по 31.07.2017. Також у листі зазначалося, що після виділення коштів, Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" буде виплачена індексація грошового забезпечення (згідно здійсненого перерахунку) на користь стягувача у повному обсязі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/936/26. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 . Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України докази.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року повторно витребувано від відповідача Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України засвідчену належним чином копію виконавчого провадження ВП №79557010 у повному обсязі та встановлено строк для подання зазначених документів до суду до 04 березня 2026 року. Продовжено строк розгляду справи №440/936/26 на двадцять календарних днів.
26 лютого 2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 63-64/, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що державним виконавцем 14.11.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено необхідність виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів, у відповідності статті 63 Закону України "Про виконавче провадження". Копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржником отримано 18.11.2025. 24 грудня 2025 року державним виконавцем направлено вимогу виконавця, яка отримана боржником 29.12.2025. До відділу 09.01.2026 надійшла заява ОСОБА_1 , якою повідомлено, що рішення суду у справі №440/5591/25 боржником не виконано. Державним виконавцем у зв`язку з невиконання зобов`язання боржником 09.01.2026 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (5100 грн.) та встановлено строк виконання - 10 днів з моменту отримання постанови. Боржником отримано постанову 20.01.2026. Вважає, що у державного виконавця були наявні правові підстави для накладення штрафу на боржника в порядку статті 63 Закону України "Про виконавче провадження".
Третя особа не скористалася своїм правом на надання письмових пояснень щодо позову.
Відповідно до приписів частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/5591/25 позов ОСОБА_1 до Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» щодо не нарахування і не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації. Зобов`язано Державну установу «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду. Зобов`язано Державну установу «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 20 липня 2016 року по день фактичної виплати індексації. (номер рішення в ЄДРСР 128427522).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі №440/5591/25, яка набрала законної сили 25.09.2025, апеляційну скаргу Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" - задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 по справі №440/5591/25 - скасовано в частині зобов`язання Державну установу «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 20 липня 2016 року по день фактичної виплати індексації. В скасованій частині ухвалено постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 по справі № 440/5591/25 - залишено без змін. номер рішення в ЄДРСР 130508496).
24 жовтня 2025 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/5591/25 про зобов`язання Державну установу «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду /а.с. 68/, який звернутий стягувачем до примусового виконання /а.с. 66/.
14.11.2025 заступником начальника відділу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Канюкою Юлією Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79557010, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №440/5591/25, виданого 24.10.2025 Полтавським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду /а.с. 69/. У пункті 2 цієї постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Примірник постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №79557010 від 14.11.2025 вручено Державній установі "Полтавська виправна колонія (№64)" 18 листопада 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /зворот а.с. 68/.
24.11.2025 заступником начальника відділу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Канюкою Юлією Миколаївною винесено вимогу виконавця №150048 /а.с. 71/, якою вимагається повідомити про стан виконання зобов`язання боржником. Зазначено, що уразі не виконання, надати письмові пояснення відповідальною особою про причини невиконання.
Стягувач ОСОБА_1 звернувся до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 05.01.2026 (вх. №92 від 09.01.2026) /а.с. 73/, якою повідомив державного виконавця, що боржником Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" не виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/5591/25.
09.01.2026 заступником начальника відділу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Канюкою Юлією Миколаївною винесено постанову про накладення штрафу ВП №79557010, якою за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено штраф на боржника - Державну установу "Полтавська виправна колонія (№64)" на користь держави у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у розмірі 5100 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення /зворот а.с. 73/.
Позивач не погодився з постановою заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Канюки Юлії Миколаївни від 09.01.2026 ВП №79557010 про накладення штрафу, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Канюки Юлії Миколаївни від 09.01.2026 ВП №79557010 про накладення штрафу, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
За приписами частин 4, 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Окрім того, в Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України значив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відтак, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Приписами частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону №1404-VIII, відповідно до частин 1, 2 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення), що настає за умови, якщо судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Поважними, у розумінні Закону № 1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Матеріалами справи підтверджено, що 14.11.2025 заступником начальника відділу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Канюкою Юлією Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79557010, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №440/5591/25, виданого 24.10.2025 Полтавським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду /а.с. 69/. 
У пункті 2 цієї постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Примірник постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №79557010 від 14.11.2025 вручено Державній установі "Полтавська виправна колонія (№64)" 18 листопада 2025 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /зворот а.с. 68/.
Після закінчення 10 робочих днів з дня вручення Державній установі "Полтавська виправна колонія (№64)" постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №79557010 від 14.11.2025 та станом на 09 січня 2026 року Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" не надано до відділу державної виконавчої служби доказів на підтвердження виконання рішення суду, як і доказів на підтвердження поважності причин такого невиконання. 
Суд зазначає, що неповідомлення боржником про причини невиконання рішення суду, за відсутності доказів поважності причин такого невиконання, є підставою для винесення постанови про накладення на боржника штрафу.
Як слідує з матеріалів справи, лише через 10 календарних днів після прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" було зареєстровано за вихідним №15/19-260-26 лист від 19.01.2026, який направлено відповідачу та отримано останнім 22.01.2026 /зворот а.с. 74, а.с. 75/, у якому боржником зазначено, що з метою виконання рішення суду здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , про що свідчить довідка щодо перерахунку індексації грошового забезпечення начальника відділення соціально-психологічної служби державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 за період з 20.07.2016 по 31.07.2017. Вказано, що установою до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направлено лист від 13 жовтня 2025 року №15/10-4762-25 щодо збільшення кошторисних призначень в сумі 28486,23 грн. для виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/5591/25 та після виділення коштів, державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" буде виплачена індексація грошового забезпечення (згідно здійсненого перерахунку) на користь стягувана у повному обсязі.
Згідно наявної у матеріалах справи копії довідки про перерахунок індексації грошового забезпечення начальника відділення соціально-психологічної служби Держаної установи "Полтавська ВК №64" лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 за період з 20.07.2016 по 31.07.2017 /а.с. 18/, ОСОБА_1 нараховано державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" індексацію грошового забезпечення за період з липня 2016 року по грудень 2016 року з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, та за період з січня 2017 року по липень 2017 року - з урахуванням базового місяця - січень 2017 року, що суперечить змісту резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/5591/25 в частині, що набрало законної сили, оскільки цим рішення суду зобов`язано Державну установу «Полтавська виправна колонія (№64)» нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Державною установою «Полтавська виправна колонія (№64)» не виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 липня 2016 року по 31 липня 2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.
Державною установою «Полтавська виправна колонія (№64)» не надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження поважності причини невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/5591/25 в частині, що набрало законної сили.
Суд наголошує, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, у тому числі і відсутності відповідного фінансування, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. Тобто, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь особи, має бути виконане.
Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Канюки Юлії Миколаївни від 09.01.2026 ВП №79557010 про накладення штрафу прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та обґрунтовано. 
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Отже, позов Державної установою "Полтавська виправна колонія (№64)" необґрунтований та задоволенню не підлягає.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Згідно з приписами частини 4 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64)" (вул. Старокотелевська, 6, м. Полтава, 36015, ідентифікаційний код 08731826) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004, ідентифікаційний код 34963007), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич