Справа № 558/654/25
номер провадження 2/558/55/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року  селище Демидівка
Дубенського району
Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області
в складі:
судді одноособово А.О. Олексюк,
секретар судового засідання О. О. Хом`як 
з участю:
представника позивача Волошина М. М.,
представника відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ "Хавест-Агро" – Перепечай К. В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО", про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, 

у с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (далі по тексту – ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ") звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" (далі по тексту – ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО"), про визнання укладеною додаткової угоди № б/н від 20 травня 2025 року до договору оренди землі № б/н від 02 січня 2015 року, укладеного між ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" та ОСОБА_1 ; визнання відсутнім у відповідача ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" права оренди земельної ділянки площею 3,11 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 60730206, та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,11 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61572913.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві посилається на те, що 02 січня 2015 року ТОВ "Райз-Захід" уклало з ОСОБА_1 договір оренди землі № б/н, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 3,11 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва).
Додатковою угодою № БН від 17.09.2018 до договору (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) сторону орендаря замінено на "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" та погоджено внесення змін щодо розміру орендної плати та строку дії договору.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, підтверджує державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 139739310 за "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (ЄДРПОУ 41099127).  
Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору, він укладений строком на 7 років, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
З урахуванням укладеної додаткової угоди № бн від 17.09.2018 року, сторони погодили внести зміни в п. 8 договору: строк дії договору 7 років сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди….., Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Тому, строк договору сплив 17.09.2025 року.
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" повідомляло листом-повідомленням від 20.05.2025р. орендодавців про намір скористатись переважним правом продовжити орендні відносини Товариством. Даний лист надіслано ОСОБА_2 . 
Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист-повідомлення відповідач ОСОБА_1 не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження договору оренди землі на новий строк. 
При цьому, позивач, як орендар, належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибула з його користування протягом строку дії договору оренди землі. Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, а відповідач у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на «мовчазну згоду» та на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.
Позивачем також було сплачено орендну плату Відповідачу в повному обсязі та навіть в більшому розмірі ніж передбачено договором оренди землі з урахуванням укладеної додаткової угоди, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.
Отже, позивач вважає поновленим договір оренди землі №б/н від 02 січня 2015 року з урахуванням укладених додаткових угод № БН від 17.09.2018 на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії від 20.05.2025 року в судовому порядку.
Окрім того, позивач вказав, що відповідач ОСОБА_1 уклав 19 вересня 2025 року з відповідачем ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" договір оренди земельної ділянки, згідно якого передав земельну ділянку площею 3,11 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, що розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, в оренду ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО", та було проведено державну реєстрацію іншого речового права за таким договором оренди землі – номер запису 61572913.
Позивач вважає неправомірними дії відповідачів щодо укладення договору оренди на земельну ділянку, яка знаходилась в його оренді.
Окрім того, позивач зазначив, що з урахуванням того, що ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, воно має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».  
З врахуванням наведеного, позивач у позовній заяві просить визнати укладеною додаткову угоду № БН від 20.05.2025 року до договору оренди землі №б/н від 02.01.2015 р. між ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім право оренди у ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" на земельну ділянку з кадастровим номером 5621482000:03:000:0318 загальною площею 3, 11 га, та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,11 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61572913.
Судові витрати позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідачів.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Перепечай К. В. в поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначила про те, що позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В своїх запереченнях проти позову представник відповідача Невідомського В. Л. вказувала на те, що 02.01.2015 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "РАЙЗ-ЗАХІД" договір оренди земельної ділянки площею 2,76 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318. П. 8 договору оренди землі визначено, що строк дії договору 7 років. Додатковою угодою №БН від 17.09.2018 до договору (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) орендаря змінено на ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ". З урахуванням укладеної додаткової угоди № б/н від 17.09.2018 року, сторони погодили внести зміни в п. 8 договору: строк дії договору 7 років сплив якого починаєхться з моменту укладення додаткової угоди.
01 квітня 2025 року, ОСОБА_1 підготував та направив директору ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" лист-повідомлення від 17.03.2025 року про те, що не має бажання поновлювати дію вищевказаного договору оренди і має намір самостійно обробляти орендовану позивачем земельну ділянку. У зв`язку з цим, просив утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали після закінчення строку дії договору оренди використовувати належну йому на праві власності земельну ділянку. Такий лист-повідомлення позивач отримав 4 квітня 2025 року. Вважає, що у спосіб, передбачений чинним законодавством, повідомив позивача про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди. Переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на поновлення договору оренди земельної ділянки не порушено, оскільки ним, ОСОБА_1 , завчасно було повідомлено позивача про небажання поновлювати договір оренди землі та намір використовувати земельну ділянку на власний розсуд.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Перечай К. В. зазначає про те, що відповідач ОСОБА_1 завчасно, у спосіб передбачений чинним законодавством, повідомив позивача про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди землі. Вважає, що суд не вправі всупереч положенням ст. 3, ч. 3 ст. 203, ст. 373, ст. 627 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про оренду землі" примушувати ОСОБА_1 , як відповідача, укладати договір оренди належної йому земельної ділянки з позивачем. Переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на поновлення договору оренди земельної ділянки не порушено, оскільки відсутня одна із складових, що надають право позивачеві претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", - воля орендодавця на укладення такого договору. Ним, як орендодавцем завчасно було повідомлено орендаря про небажання поновлювати договір оренди та намір використовувати землю на власний розсуд. 
Крім того, у відзиві на позовну заяву представник зазначила про те, що позивачем порушувалися строки сплати орендної плати, що визначені п. 11 договору оренди землі від 02.01.2015 року, оскільки орендна плата сплачувалася із запізненням, а тому, вважає, що позивач порушував умови договору оренди землі.
З таких підстав, представник відповідача Невідомського В. Л. у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову позивача та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" – адвокат Перепечай К. В. в поданому відзиві на позовну заяву, просила відмовити у його задоволенні.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" – адвокат Перепечай К. В. зазначала, 02.01.2015 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "РАЙЗ-ЗАХІД" договір оренди земельної ділянки площею 2,76 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318. П. 8 договору оренди землі визначено, що строк дії договору 7 років. Додатковою угодою №БН від 17.09.2018 до договору (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) сторону орендаря змінено на ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ". З урахуванням укладеної додаткової угоди № б/н від 17.09.2018 року, сторони погодили внести зміни в п. 8 договору: строк дії договору 7 років сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди.
01 квітня 2025 року, ОСОБА_1 підготував та направив директору ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" лист-повідомлення від 17.03.2025 року про те, що не має бажання поновлювати дію вищевказаного договору оренди і має намір самостійно обробляти орендовану позивачем земельну ділянку. У зв`язку з цим, просив утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали після закінчення строку дії договору оренди використовувати належну йому на праві власності земельну ділянку. Такий лист-повідомлення позивач отримав 4 квітня 2025 року. 
ОСОБА_1 однозначно в спосіб, передбачений чинним законодавством, повідомив позивача про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди землі. Суд не вправі всупереч ст. ст. 3, 203, 373, 627 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про оренду землі" примушувати відповідача укладати договір оренди належної йому земельної ділянки з позивачем. Таким чином, переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на поновлення договору оренди земельної ділянки не порушено, оскільки відсутня одна із складових, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", - воля орендодавця на укладення такого договору, який завчасно повідомив орендаря про небажання поновлювати договір оренди та про намір використовувати землю на власний розсуд. У зв`язку з цим, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідача ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" зазначається про те, що позивач порушував умови договору оренди землі від 02 січня 2015 року, оскільки не дотримувався строків сплати орендної плати, а тому не має переважного права на поновлення договору оренди землі.
Разом з тим, додаткова угода, направлена позивачем відповідачеві ОСОБА_1 , за своїм змістом вносить зміни до істотних умов договору. З урахуванням того, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов, договір оренди припинився.
Представник відповідача ТзОВ "ХАВЕСТ-АГРО" – Перепечай К. В. у відзиві також вказала, що у додатковій угоді, яку направляв позивач, ним змінено істотні умови договору і вони фактично, викладені у новій редакції, про що зазначено у тексті додаткової угоди. 
Більше того, текст додаткової угоди не може бути затверджено судом, оскільки він не відповідає дійсності в частині відсутності заяв із запереченнями проти поновлення договору оренди. 
Також, оскільки змінюються істотні умови договору і на це не отримано згоди відповідача – фізичної особи, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, відтак позивач втратив своє переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки. 
Право користування позивача було припинено у зв`язку зі спливом строку дії договору, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
19.09.2025 року укладено договір оренди між ОСОБА_1 та ТОВ "ХАВЕСТ АГРО" та проведено його державну реєстрацію.
Таким чином, відповідач ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" у відзиві на позовну заяву посилався на безпідставність позовних вимог позивача. 
Представник позивача ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" Волошин М. М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. 
Крім того, представник позивача зазначив про те, що дійсно строк Договору, що було укладено з ОСОБА_1 закінчився 17.09.2025 року. Первинний договір укладений 02.01.2015 року на строк 7 років. Додатковою угодою від 17.09.2018 року було продовжено строк дії договору на 7 років і договір фактично діяв до 17.09.2025 року. Також було змінено сторону договору з РАЙЗАХІД на ЗАВК, визначено нормативно грошову оцінку землі та розмір орендної плати. Відповідно до п.8 Додаткої угоди передбачено строк дії договору, а також передбачено порядок продовження строку дії договору, зокрема зазначено, що орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 11 червня 2025 року було направлено ОСОБА_1 письмовий лист з повідомленням про намір продовжити дію договору. Доказів того, що він отримав вказаний лист у них немає. Однак по трекінгу рекомендованого листа встановлено, що даний лист 24.06.2025 року мав бути вручений ОСОБА_1 , однак він відмовився від його отримання, про що свідчить відмітка пошти. Таким чином позивач оцінює поведінку відповідача недобросовісною. ОСОБА_1 прислав їм лист від 17.03.2025 року, який було відправлено ним 01.04.2025 року, про те, що він буде обробляти земельну ділянку самостійно. Однак даний лист вони не отримували, підпис на повідомлені про вручення рекомендованого листа не їхнього працівника, хоча прізвище зазначено їхнього працівника Саморокіна. Він особисто дізнався про цей лист із відзиву на позовну заяву. Представник позивача зазначає, що вони добросовісно користувалися даною земельною ділянкою, вчасно платили орендну плату, восени 2025 року завершили збір врожаю, ніяких претензій з приводу цього ні до кого немають. На сьогодні земельну ділянку обробляє Хавест- Агро. Вважає, що позивачі мали переважне право на продовження строку дії договору оренди, тому просить позов задовольнити повністю.
В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «ХАВЕСТ-АГРО» - адвокат Перепечай К. В. позовні вимоги позивача не визнала з підстав викладених у відзивах відповідачів на позовну заяву. Окрім того, суду пояснила, що на сьогодні дану земельну ділянку обробляє Хавест- Агро. Після підписання договору оренди з ОСОБА_1 та внісши відповідні записи до реєстру речових прав, вони стали на законних підставах користуватися земельною ділянкою. Право попереднього орендаря припинилося ще 17.09.2025 року. Вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки попередні орендарі не досягнули згоди з ОСОБА_1 про продовження строку дії договору оренди, зі сторони ОСОБА_1 не було волевиявлення на продовження дії попередніх договірних відносин. ОСОБА_1 завчасно попередив орендаря про те, що немає наміру продовжувати строк дії договору, а проти його волі орендар немає права діяти і примушувати його укладати новий договір оренди саме з ними. ОСОБА_1 ще 01.04.2025 року направив на адресу позивачів лист повідомлення, про те, що немає бажання поновлювати дію їхнього договору, тобто ще за п`ять місяців до завершення дії договору попередив їх про свій намір припинити з ними договірні відносини. Власник земельної ділянки має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Подаючи такий позов до суду позивач фактично примушує власника земельної ділянки укладати договір, хоча ніякого волевиявлення зі стронои ОСОБА_1 немає. Має бути згода обох сторін на продовження договірних відносин, однак такої згоди з ОСОБА_1 не досягнуто. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк має той орендар, який належно виконував обов"язки за умовами договору. Однак, як повідомляв ОСОБА_1 , орендна плата не платилася вчасно, були затримки у виплаті, тому відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі " позивачі немають переважного права на укладення нових договорів. На даний час в судах перебуває близько 1000 таких цивільних справ, де сторони немають наміру продовжувати з позивачами договірні відносини щодо оренди землі. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути судові витрати.
Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі №558/654/25 за позовом ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" до ОСОБА_1 , ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
12 грудня 2025 року судом проведено підготовче засідання в цивільній справі № 558/654/25 за результатами якого було закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Суд, заслухавши позивача, представника відповідачів, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, дійшов до наступних висновків. 
Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.
В ході розгляду справи сторони (їх представники) звертались до суду з клопотаннями про долучення доказів.
Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову та поновлення провадження тощо.
Представником позивача було заявлено клопотанням про зупинення провадження у справі. 
04 лютого 2026 року ухвалою суду у задоволенні даного клопотання відмовлено.
В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Під час розгляду справи в суді встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,1 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 264304, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 вересня 2025 року (а. с. 13-15, 22 т. 1).
Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТзОВ "РАЙЗ-ЗАХІД", як орендарем, було укладено договір оренди землі щодо належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 3,11 га, кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради, на строк сім років. (а. с. 17-19т. 1).
Пунктом 8 вказаного Договору передбачено, що він укладений на 7 років. Після закінчення строку дії договору оренди орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
За пунктом 36 Договору зміна його умов можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується в судовому порядку.
Відповідно до пункту 37 Договору його дія припиняється зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.
17 вересня 2018 року, між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТзОВ "Райз Захід", як орендарем, та ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", як новим орендарем було укладено додаткову угоду № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди від 07.01.2015 року), відповідно до якого орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в Договорі оренди.
Пунктом 4.1 сторони домовилися внести наступні зміни у Договір оренди землі в п.8 та викласти його в наступній редакції: договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
Із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 445342281 від 26 вересня 2025 року, судом встановлено, що на підставі договору оренди землі б/н від 02 січня 2015 року, укладеного між ТОВ "РАЙЗ ЗАХІД" (в подальшому ТзОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ") та ОСОБА_1 , а також додаткової угоди б/н від 17 вересня 2018 року, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» набуло право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5621482000:03:000:0318 площею 3,11 га, на строк до 17 вересня 2025 року (запис про інше речове право 13246531).
Під час розгляду справи в суді досліджено лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі № б/н від 02.01.2015 року, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" та недопущення порушення права землекористувача за вих. № 3485 від 20 травня 2025 року. З даного листа-повідомлення вбачається, що ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» звернулося до відповідача ОСОБА_1 з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткові угоди про поновлення дії Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02.01.2015. (а. с. 23 т. 1).
Лист-повідомлення та додаткові угоди було направлено ОСОБА_1 11 червня 2025 року поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення Ф. 103, списком згрупованих відправлень (а. с. 28-29 т. 1). Вказаний лист-повідомлення ОСОБА_1 не отримав (за відмовою адресата). (а. с. 30 т. 1).
Згідно листа від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" з листом-повідомленням, в якому він повідомляє позивача про те, що не бажає поновлювати дію договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 5621482000:03:000:0318, площею 3,1141 га. /а. с. 60 т. 1 /.
Про те, що лист-повідомлення ОСОБА_1 від 17 березня 2025 року, було отримано уповноваженою особою позивача 04 квітня 2025 року, підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а. с. 61 т. 1).
Направлення відповідачем ОСОБА_1 листа-повідомлення для ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" підтверджується фіскальним чеком "Укрпошта" від 01 квітня 2025 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф. 119) 3520000694520. /а. с. 61 т. 1/.
17.09.2025 року строк договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" закінчився.
Із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 445342281 від 26 вересня 2025 року, встановлено, що 19 вересня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5621482000:03:000:0318. Строк 10 р. Дата закінчення дії: 19 вересня 2032 року з автоматичним продовженням дії договору. Державна реєстрація іншого речового права на підставі такого договору оренди землі проведена 19 вересня 2025 року (а. с. 22.).
Таким чином, оскільки між ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі № б/н від 02 січня 2015 року (з додатковою угодою до нього від 17 вересня 2018 року), строк якого закінчився 17 вересня 2025 року, то відповідач ОСОБА_1 19 вересня 2025 року уклав договір оренди землі з іншим орендарем ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО", який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 вересня 2025 року.
Згідно повідомлення ТОВ "Західна агровиробнича компанія" № 5519 від 22.09.2025 земельна ділянка за кадастровим номером 5621482000:03:000:0318 знаходиться в межах поля № 1155-5608, перебуває в користуванні підприємства та засіяна сільськогосподарською культурою "Соняшник під урожай 2025 року". /а. с. 16 т. 1/. Як зазначив представник позивача, врожай вони зібрали, жодних претензій з приводу цього ні до кого немають.
Згідно платіжних інструкцій ТОВ "Західна агровиробнича компанія" здійснювало орендну плату ОСОБА_1 /а. с. 24-26 т. 1/. Однак встановлено, що мала місце несвоєчасна виплата орендної плати ( а.с. 24 т.1), про що також зазначив у відзиві ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з ст. 90 Земельного кодексу України (далі по тексту – ЗК України) власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
За змістом ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. 
За змістом ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".
Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.
При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди, ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" листом-повідомленням за вих. № 3485 від 20 травня 2025 року повідомило ОСОБА_1 про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк.
Позивачем належним чином не доведено чи отримував особисто ОСОБА_1 зазначений лист.
У свою чергу, а саме 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 на адресу ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ"  направив лист-повідомлення від 17 березня 2025 року, яким повідомив, що не бажає поновлювати договір оренди з ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5621482000:03:000:0318. Дане повідомлення позивач отримав.
Докази протилежного позивачем не надані. 
Окрім того, як вказав позивач врожай було зібрано, будь-яких негативних наслідків для позивача не наступило. 
Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки відповідач ОСОБА_3 повідомив позивача про небажання поновлювати, продовжувати, переукладати, укладати в новій редакції договір оренди землі або в будь-який інший спосіб надавати йому право користування належною йому земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст.203 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов до переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
В даному випадку волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі відсутнє.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року в справі №379/1354/18, від 25 березня 2020 року в справі 379/1439/18, від 15 лютого 2023 року в справі №399/295/11, від 15 травня 2023 року в справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 травня 2024 року в справі №604/648/23, від 12 квітня 2024 року в справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).
Крім того, посилання позивача на належне виконання ним договору оренди землі від 02 січня 2015 року спростовуються платіжною інструкцією від 13 квітня 2022 року, згідно якої позивачем сплачувалася орендна плата орендодавцеві за 2021 рік, хоча згідно договору оренди землі строки сплати орендної плати були визначені до 31 грудня кожного року (п. 11 договору оренди землі). /а. с. 24/.
Щодо посилань позивача на ту обставину, що позивач після закінчення строку дії договору оренди землі від 02 січня 2015 року продовжує користуватися земельною ділянкою, то слід зауважити, що згідно п. 8. додаткової угоди від 17 вересня 2018 року до договору оренди землі від 02 січня 2015 року, орендар має право на користування земельною ділянкою після закінчення строку дії такого договору лише для збирання врожаю. 
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
В ході судового розгляду не встановлено наявності у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки ОСОБА_1 , діючи добросовісно, завчасно, у встановленому законом порядку повідомив про відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендарем не порушує переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 17 вересня 2025 року.
Державна реєстрація договору оренди землі, укладеного між відповідачами 19 вересня 2025 року, проведена 19 вересня 2025 року.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, а тому позов задоволенню не підлягає.
Представником відповідача ТОВ "ХАВЕСТ-АГРО" - адвокатом Перепечай К. В. заявлена вимога на відшкодування понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 гривень, на підтвердження яких надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 21.10.2025 року, ордер від 29.10.2025, проміжний звіт про надану правову допомогу по справі № 558/654/25 від 23.02.2026, рахунок від 21.10.2025 на суму 13 000 грн. та платіжну інструкцію № 24556 від 24.10.2025 року на суму 13 000 грн. /а. с. 31-37 т. 2/. 
Крім того, представником ОСОБА_1 - адвокатом Перепечай К.В. подано до суду заяву про відшкодування понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень, на підтвердження яких надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 21 жовтня 2025 року, проміжний звіт про надану правову допомогу від 23 лютого 2026 року, ордер від 29 жовтня 2025 року, рахунок від 21 жовтня 2025 року. /а. с. 21-25 т. 2/.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Проте, у постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд висловив позицію про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.
Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «ХАВЕСТ-АГРО» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 гривень.
Щодо вимог відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає за необхідне зауважити таке. 
П. 3.6. договору про надання правової допомоги від 21жовтня 2025 року, що укладений між Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» та відповідачем ОСОБА_1 , визначено, що оплата гонорару здійснюється на умовах часткової попередньої оплати та часткової післяплати протягом 30 календарних днів з дати виставлення рахунку на відповідну частину оплати. 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Перепечай К.В. повідомила, що згідно рахунка від 21 жовтня 2025 року № INV-003906 (а. с. 25 т. 2), оплату за професійну правничу допомогу ОСОБА_1 не проводив, в т.ч., як попередню оплату за правничу допомогу.
Враховуючи обставини надання професійної правничої допомоги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, оскільки доказів фактичного понесення таких витрат відповідачем до суду не надано, а також доказів того, що ОСОБА_1 виконав вимоги п. 3.6 договору, щодо оплати послуг адвоката, суду не надано. 
У позовній заяві позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 626, 627, 777, 792 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.
На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 3, 203, 317, 319, 373, 626, 627, 638, 792 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 33 Закону України "Про оренду землі", керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО", про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (місцезнаходження: м. Дубно, провулок Центральний, будинок 1, Рівненської області, код юридичної особи – 41099127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАВЕСТ-АГРО" (код юридичної особи – 32631567, місцезнаходження: с. Підлозці, вул. Польова, 4, Дубенського району Рівненської області) понесені витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:     Алла ОЛЕКСЮК

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2026 року.