ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1411/26 Справа № 205/14223/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на заочне рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіна Оксана Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно, –

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіна Оксана Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В передбачений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Лушкіної О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги.

01 лютого 2022 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. було зареєстровано за її заявою спадкову справу № 69069240 щодо майна померлого ОСОБА_3 . Однак, у лютому 2022 року на території міста Маріуполя розпочалися бойові дії і нотаріус була вимушена залишити місто, тому не завершила процедуру прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лушкіної О.В. від 03 липня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкова справа була відкрита в місті Маріуполі, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією, нотаріальна контора та архів, де зберігалася спадкова справа, знищені. За даними реєстру актів цивільного стану у спадкодавця ще є живий спадкоємець – онука ОСОБА_2 , яка є донькою померлого сина спадкодавця, яка є спадкоємцем за правом представлення.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_2 є її рідною племінницею, однак вона із заявою про прийняття спадщини до теперішнього часу не зверталася, що свідчить про відсутність наміру приймати спадщину. Вона ніколи не проживала та не була зареєстрованою за однією адресою із спадкодавцем, тому вона не має права на спадкування відповідно до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполі Донецької області, яке складається із:

- трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ;

- грошових коштів в сумі 284,47 грн., які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 та грошових коштів в сумі 1 072,05 доларів США, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 , які відкриті в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк»;

- грошових коштів в сумі 790,64 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , грошових коштів в сумі 11 338,21 євро, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 та грошових коштів в сумі 8 473,73 доларів США, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 , які відкриті в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк».

Заочним рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 – відмовлено.

У поданій 08 жовтня 2025 року апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції не правильно встановив фактичні обставини, що мають значення для справи. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вона у передбачений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лушкіної О.В. із заявою про прийняття спадщини. Інші особи, які б звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відсутні. 

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку смс-повідомлення, а також оголошенням на веб-порталі Судової влади України.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином завчасно повідомлені про час та місце слухання даної справи апеляційним судом.

16 лютого 2026 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просила розглядати справу без її участі, підтримала вимоги, викладені в апеляційній скарзі та наполягала на її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у місті Маріуполі Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть від 01 листопада 2021 року за № 2174 Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) /а.с.6/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яка складається із:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ;

- грошових коштів в сумі 284,47 грн., які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 та грошових коштів в сумі 1 072,05 доларів США, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 , які відкриті в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк»;

- грошових коштів в сумі 790,64 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , грошових коштів в сумі 11 338,21 євро, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 , грошових коштів в сумі 8 473,73 доларів США, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 , які відкриті в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк».

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 12 січня 2022 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 458 (а.с.7).

ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , з 29 листопада 2011 року (а.с.9).

ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.46).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лушкіної О.В. від 03 липня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на все майно: на грошові кошти, які знаходяться в АТ «ПУМБ» та грошові кошти, що зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» та на нерухоме майно, без урахування частки онуки ОСОБА_3 –  ОСОБА_2 , яка є донькою померлого сина спадкодавця, яка є спадкоємцем за правом представлення (а.с.13).

Згідно наданої Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України інформації від 13 березня 2025 року місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано з 23 липня 1998 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_5 . Також, станом на 31 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_5 , міститься інформація про зареєстрованих осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06 червня 2015 року по теперішній час та ОСОБА_5 (саме так зазначено ПІБ в РТГ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 23 липня 1998 року по теперішній час (а.с.56).

На ухвалу суду про витребування копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лушкіна О.В. 05 березня 2025 року повідомила, що нею 01 лютого 2022 року була заведена спадкова справа за № 10/2022 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України архів приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу було знищено, надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 немає можливості (а.с.54).

Із наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лушкіною О.В. інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що 01 лютого 2022 року заведено спадкову справу № 10/2022 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Номер у спадковому реєстрі: 69069240. Місце заведення: Донецька область, Маріупольський район, приватний нотаріус Лушкіна О.В.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено та з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити коло спадкоємців ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які прийняли спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу або постійно мешкали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.) (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23))

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;

друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (статті 1261-1265 ЦК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу (частина четверта статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина перша статті 1266 ЦК України).

Спадкуванням за правом представлення – це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення – це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц).

Колегія суддів зауважує, що під спадкуванням за правом представлення розуміється специфічний порядок спадкування спадкоємців за законом за умови смерті до відкриття спадщини того з їх родичів, хто був би спадкоємцем. У такому випадку спадкоємець за правом представлення включається до відповідної вищої черги замість спадкоємця, який помер. Спадкування за правом представлення відбувається у разі смерті спадкоємців по прямій низхідній лінії ступенів без обмеження ступеня споріднення, а не внаслідок усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц зроблено такі висновки:

«в основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга – це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 335/12781/19 зазначено, що «під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступенів, це означає, що у разі смерті до відкриття спадщини дітей спадкодавця, право на спадкування переходить до їхніх дітей (онуків спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини онуків спадкодавця, право на спадкування отримають їхні діти (правнуки спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини правнуків спадкодавця – їхні діти (праправнуки спадкодавця) і т. д. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18)».

Спадкування за правом представлення – це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 723/5455/21).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у місті Маріуполі Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть від 01 листопада 2021 року за № 2174 Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) /а.с.6/.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 12 січня 2022 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 458 (а.с.7).

ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 , з 29 листопада 2011 року (а.с.9).

ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.46).

У передбачений законом строк ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Лушкіної О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71408393, виданого 08 лютого 2023 року, з якого вбачається, що 01 лютого 2022 року заведено спадкову справу № 10/2022 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Номер у спадковому реєстрі: 69069240. Місце заведення: Донецька область, Маріупольський район, приватний нотаріус Лушкіна О.В (а.с.12).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. від 03 липня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на все майно: на грошові кошти, які знаходяться в АТ «ПУМБ» та грошові кошти, що зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк» та на нерухоме майно, без урахування частки онуки ОСОБА_3 –  ОСОБА_2 , яка є донькою померлого сина спадкодавця, яка є спадкоємцем за правом представлення (а.с.13).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу, що на час відкриття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 відповідачка ОСОБА_2 із спадкодавцем ( ОСОБА_3 ) постійно не проживала.

На час відкриття спадщини відповідачка була повнолітньою особою; заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті діда протягом шести місяців після відкриття спадщини (смерті спадкодавця) не подала, таких доказів матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачка ОСОБА_2 вважається такою, що спадщину після смерті діда ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення не прийняла.

Тому, оскільки відповідачка не прийняла спадщину після смерті свого діда ОСОБА_3 , тому не набула статусу його спадкоємця за законом першої черги за правом представлення, а отже спадкові права відповідачки не вважаються порушеними.

З огляду на викладене, колегія суддів, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи, що спадкоємцем щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 (донька померлого), яка у передбачений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Лушкіної О.В. із заявою про прийняття спадщини.

Безпідставними є посилання суду першої інстанції на те, що за адресою зареєстрованого місця проживання померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 (саме так зазначено ПІБ в РТГ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 11 березня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.95).

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_6 не був родичем її померлого батька, за життя її батько прописав його в своїй квартирі, оскільки він не мав зареєстрованого місця проживання. Хто такий ОСОБА_4 позивачці невідомо, оскільки батько за життя ніколи не згадував вказану людину, родинні зв`язки відсутні, в квартирі ніколи не проживав.

Таким чином, факт реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за однією адресою зі спадкодавцем, не свідчить про те, що вони у передбаченому законом порядку прийняли спадщину та є спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яка складається із:

- квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 08 липня 2016 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Постновою О.М., зареєстрованим реєстрі за № 2-388 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 295284868 від 19 січня 2022 року (а.с.17, 18);

- 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 08 липня 2016 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Постновою О.М., зареєстрованим реєстрі за № 2-385 (а.с.8);

- грошових коштів в сумі 284,47 грн., які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 та грошових коштів в сумі 1 072,05 доларів США, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 , які відкриті в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.7/1750 БТ від 18 серпня 2024 року (а.с.15);

- грошових коштів в сумі 790,64 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , грошових коштів в сумі 11 338,21 євро, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 , грошових коштів в сумі 8 473,73 доларів США, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 , які відкриті в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240415/34426 від 16 серпня 2024 року (а.с.14).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому заочне рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіна О.В., про визнання права власності на спадкове майно.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року було відстрочено  ОСОБА_1  сплату судового збору в розмірі 22 710,00 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про задоволення позовних вимог, з відповідачки  ОСОБА_2  на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 22 710,00 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Заочне рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 серпня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіна Оксана Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1  право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 ; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; грошові кошти в сумі 284,47 грн., які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 1 072,05 доларів США, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 , які відкриті в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк»; грошові кошти в сумі 790,64 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 11 338,21 євро, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_4 та грошові кошти в сумі 8 473,73 доларів США, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 , які відкриті в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк».
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 22 710,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида