Справа № 521/2814/26
Номер провадження № 2/521/3818/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:
від ОСОБА_1 – не з`явилася;
від ОСОБА_2 – не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У лютому 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Майстренко Тарас Миколайович звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, у якому просить суд: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 11200 грн.
Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказав, що 24.01.1998 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис №37, який рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 23.10.2023 року розірвано.
Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
За доводами представника позивачки, донька залишилися проживати разом з позивачкою.
В подальшому, як вказано представником позивача, до початку лютого 2026 року відповідач періодично сплачував кошти на утримання доньки, але станом на лютий 2026 року відповідач кошти на утримання дитини не надає.
Як зауважив представник позивача, у ОСОБА_3 , діагностовано наступні хронічні захворювання: лівобічний сколіоз грудно-поперекового відділу хребта 2-го ступеня, плосковальгусне встановлення стоп, розлади негативної нервової системи, шийно – черепний синдром, в зв`язку із чим виникає потреба в ліках, медичних процедурах, постійних консультаціях лікаря, санітарно-курортному лікуванні.
Як вважає представник позивачки, приймаючи до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який на даний час має постійний та додатковий періодичний дохід, наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, представник позивача зазначив, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися згідно їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також зауважив, що згідно рекомендацій лікарів, ОСОБА_3 призначено лікувальні маніпуляції: ЛФК, лікувально-реабілітаційні маніпуляції, електростимуляції, та ціна курсу складає 22400 грн., та відповідач як батько дитини має брати участь у цих витратах, розмір яких для відповідача складає 11200 грн.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 26.02.2026 року у справі 521/2814/26 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено дату судового засідання, а також витребувано докази за клопотанням представника позивача.
27.03.2026 року (вх.№21098) на адресу суду надійшли витребуванні судом докази, які долучені до матеріалів справи.
10.03.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» за вх. №15944 від представника відповідача у даній справі надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача просить суд задовольнити позовні вимоги частково, призначити аліменти у розмірі 3493 грн. щомісяця, а в решті позовних вимог відмовити. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.
Зокрема, за доводами відзиву на позов, відповідач зауважив, що позивачем не надано жодного належного доказу щодо необхідності коштів на утримання дитини саме в такій сумі, тим більше з урахуванням того що позивач просить окремо також стягнути додаткові витрати.
Так, відповідач, не заперечуючи щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 3 483 грн., вважає аліменти у розмірі 6000 грн. надмірними, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Так, за доводами відповідача, окрім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач має також ще одну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник відповідача зауважив, що наразі, відповідач ОСОБА_2 не працює, є пенсіонером, інвалідом 3 групи. Єдиним доходом відповідача є призначена йому пенсія. Розмір пенсії за останні пів року складав 20 954,83 грн. Нерухомого майна, яке можна здавати в оренду окрім однієї земельної ділянки, відповідач не має.
При цьому, щодо тверджень позивача про те, що відповідач з лютого 2026 року не надає коштів на утримання доньки, на переконання відповідача, не знаходять свого підтвердження, оскільки 06.01.2026 року відповідачем переказано на рахунок позивача 8000 грн. в якості аліментів, в лютому також двічі переказано по 2000 грн. Тобто відповідач в межах можливості переказував позивачу кошти на утримання спільної дитини. Відповідач вказав, що і надалі, у разі наявності відповідної фінансової можливості, буде надавати додаткові кошти для утримання доньки, однак обов`язкова сума до стягнення, на думку відповідача не може бути більшою за 3 493 грн. (1/6 його доходу), оскільки відповідач має ще утримувати одну дитину, і відповідно сам має якось прожити.
Щодо додаткових витрат на дитину, відповідач вказав, що він не заперечує того факту, що спільна донька сторін ОСОБА_5 має сколіоз та плосковальгусне встановлення стоп та в зв`язку з цим донька відвідує лікувальні заклади, де проходить ЛФК. Проте, вартість медичних маніпуляцій на місяць складає 650 грн. і той факт, що позивач надала суду вартість курсу реабілітації у приватній клініці «Одрекс» не свідчить про те, що саме там будуть проводитись відповідні процедури.
Так, на переконання відповідача, згідно наданих позивачем документів, зокрема «Консультаційний висновок лікаря фізичної та реабілітаційної медицини від 14.08.2025 року спільна донька сторін ОСОБА_5 проходила реабілітацію (ЛФК, масажі, електростимуляції) в установі «Медичний дім «Одрекс» за програмою НСЗУ, тобто за рахунок держави.
13.03.2026 року (вх.17155) представник відповідача скерував до суду клопотання про долучення доказів, у якому просив суд долучити медичні та консультативні довідки, щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
14.04.2026 року (вх.№25474) від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме договору купівлі-продажу від 24.03.2026 року.
Розглянувши клопотання учасників справи про долучення до матеріалів письмових доказів, судом під час розгляду справи зазначені клопотання задоволено та долучено надані представниками учасників справи відповідні письмові документи до матеріалів цивільної справи. 
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилася, повідомлені належним чином. 14.04.2026 року представник позивачки скерував суду заяву про розгляд за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. 14.04.2026 року (вх. 25475) представник відповідача скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, також зважаючи на те, що сторонами у даній справі використано всі, передбачені нормами чинного ЦПК України, інструменти на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.
Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину потребують часткового задоволення, з відмовою в іншій частині, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції серії НОМЕР_3 , батьками якої є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 .
З рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23.10.2023 року у справі №523/14769/23 судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 24.01.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис №37, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06.06.2025 року.
Згідно дослідження КНП «ООДКЛ» ООР від 13.08.2025 року, ОСОБА_3 , 2012 року народження, лікарем-рентгенологом зроблено Рентгендослідження 6409, за яким встановлено діагноз: лівобічний сколіоз 2-го ступеня грудо-поперекового відділу хребта, та рекомендовано консультація спеціалістів, у тому числі дитячого ортопеда-травматолога.
Згідно консультативного висновку спеціаліста дитячого невролога КНП «ДКД імені академіка Б.Я. Резніка» ОМР від 17.09.2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 , зокрема, рекомендовано дуплексне сканування церебральних хребтових судин, консультація лікаря ендокринолога, курс реабілітації, прийом медичних препаратів.
Згідно консультативного висновку спеціаліста дитячого невролога КНП «ДКД імені академіка Б.Я. Резніка» ОМР від 23.01.2026 року, вбачається, що ОСОБА_3 , зокрема, рекомендовано ЛФК, прийом медичних препаратів, дуплексне сканування церебральних хребтових судин.
При цьому, доньці позивача та відповідача встановлено діагноз: інші розлади вегетативної нервової системи, шийно-черепний синдром.
Згідно роздруківки консультації послуг від 09.02.2026 року, наданого «Оdrex», Калькуляція послуг: електростимуляція та ЛФК складають разом 22400 грн.
Згідно відповіді, наданої з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду від 26.02.2026 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.03.2026 року складає 23407 грн. 03 коп.
Згідно платіжних інструкції, наданих ОСОБА_2 , вбачається, що останній переказував кошти на рахунок НОМЕР_4 06.01.2026 року - 8000 грн., 19.02.2026 року – 2000 грн. 23.02.2026 року – 2000 грн.
Згідно довідки про доходи №8586165582512942 від 09.03.206 року, виданої Головним управлінням ПФУ в Одеській області вбачається, що сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01.08.2025 року по 28.02.2026 року складає 146391 грн. 31 коп.
Згідно Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_2 має 3 групу інвалідності, термін дії посвідчення до 31.10.2027 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №347, серії НОМЕР_5 , батьками якої є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_6 .
Згідно довідки, наданої лікарем – неврологом, від 13.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рекомендовано ЛФК на розведення в кульшових суглобах.
Згідно довідки КНП «ООДКЛ» ООР від 02.07.2025 року, ОСОБА_4 , 2025 року народження, лікарем-рентгенологом зроблено Рентгендослідження 6104, за яким остання має затримку розвитку обох кульшових суглобів, та рекомендована консультація спеціалістів, у тому числі дитячого ортопеда-травматолога.
Згідно довідки КНП «ООДКЛ» ООР від 24.10.2025 року, ОСОБА_4 , 2025 року народження, лікарем-рентгенологом зроблено Рентгендослідження 6958, за яким останній рекомендовано консультація спеціалістів, у тому числі дитячого ортопеда-травматолога.
Згідно довідки, наданої лікарем хірургом-ортопедом від 12.03.2026 року, ОСОБА_4 встановлено діагноз дисплазія кульшових суглобів на етапі лікування, та рекомендовано повторити курс масажу м`язів нижніх кінцівок, магнітотерапія на попереково-крижову ділянку.
Згідно Договору купівлі-продажу від 24.03.2026 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., вбачається, що ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_7 передала у власність (продала), а ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) наступне нерухоме майно: земельну ділянку пл.0,0627 га, за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок, який розташований на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 49,3 кв.м. Загальна вартість майна склала 1615100 грн.
Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів та додаткових витрат на дитину.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1,3 ст. 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ст. 180, 183 СК України визначено спосіб виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини/дітей, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (на час звернення з позовом) прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 3 512 грн.
Отже, враховуючи вимоги норми ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років становить 1 756 грн.
Суд зауважує, що у даній справі між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також додаткових витрат на дитину.
Щодо стягнення аліментів у нарахованій позивачем твердій грошовій сумі, суд зазначає таке.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції серії НОМЕР_3 , батьками якої є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 .
З рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23.10.2023 року у справі №523/14769/23 судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 24.01.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис №37, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.
Згідно відповіді, наданої з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду від 26.02.2026 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.03.2026 року складає 23407 грн. 03 коп.; згідно довідки про доходи №8586165582512942 від 09.03.206 року, виданої Головним управлінням ПФУ в Одеській області вбачається, що сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01.08.2025 року по 28.02.2026 року складає 146391 грн. 31 коп.
Також судом встановлено, що відповідач має 3 групу інвалідності, та у нього на утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка страждає на затримку розвитку обох кульшових суглобів.
Відтак, у даному разі, вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , суд виходить з того, що відповідач є обмежено працездатним, оскільки на час розгляду справи має ІІІ групу інвалідності, має на утриманні другу неповнолітню дитину, отримує пенсію за вислугою років, а тому, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини належить 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде обґрунтованим та справедливим, з огляду на встановлені під час розгляду судом даної справи обставини.
При цьому, суд зауважує, що позивач звертаючись до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, не надала будь-яких доказів щодо своїх доходів, внаслідок чого неможливо встановити її реальний річний дохід, що би підтвердило також і матеріальний стан позивача, оскільки обидва батьки повинні отримувати дитину в межах своїх фінансових можливостей.
Відтак, розглянувши позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 25.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дитини.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно ч.1ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 25.02.2026 року.
Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, суд зазначає таке.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
У даній справі судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач вказала, що донька має певні проблеми зі здоров`ям та потребує медичних обстежень, занять ЛФК.
Тобто, за доводами позивача, саме у зв`язку із потребою покращення здоров`я доньки, позивачка звернулася до суду із відповідними вимогами про стягнення прогнозованих витрат з відповідача.
При цьому, обґрунтовуючи такі вимоги, позивачка надала суду дослідження КНП «ООДКЛ» ООР від 13.08.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , 2012 року народження, лікарем-рентгенологом зроблено Рентгендослідження 6409, за яким встановлено діагноз: лівобічний сколіоз 2-го ступеня грудо-поперекового відділу хребта, та рекомендовано консультація спеціалістів, у тому числі дитячого ортопеда-травматолога; консультативний висновок спеціаліста дитячого невролога КНП «ДКД імені академіка Б.Я. Резніка» ОМР від 17.09.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , зокрема, рекомендовано дуплексне сканування церебральних хребтових судин, консультація лікаря ендокринолога, курс реабілітації, прийом медичних препаратів; консультативний висновок спеціаліста дитячого невролога КНП «ДКД імені академіка Б.Я. Резніка» ОМР від 23.01.2026 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , зокрема, рекомендовано ЛФК, прийом медичних препаратів, дуплексне сканування церебральних хребтових судин, а також роздруківку консультації послуг від 09.02.2026 року, наданої Медичним центром «Оdrex», відповідно до якої калькуляція послуг: електростимуляція та ЛФК складають разом 22400 грн. Проте, інформації стосовно пацієнта вказана вище калькуляція не містить.
Відтак, у даному разі суд виснує, що позивачем не лише не доведено належного розміру додаткових витрат на лікування дитини, оскільки у матеріалах справи наявні фактично лише встановлені діагнози з рекомендаціями, а і не доведено факту узгодження з батьком дитини відповідних маніпуляційних процедур на відповідну суму, про які йдеться у доводах позовної заяви.
Таким чином, як встановлено судом, будь-яких документальних доказів на підтвердження зазначених позивачем обставин щодо надання в майбутньому медичних послуг, купівлі лікарських засобів, пристосувань , занять ЛФК, їх вартості, суду не надано.
У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі № 640/15771/19 зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення».
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.
Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини відповідно до загальноприйнятих норм у суспільстві, а ні з метою поліпшення матеріального стану особи, на користь якої стягнуто аліменти. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.
Відтак, у даній справі, досліджуючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, додаткових витрат на лікування дитини, суд зазначає, що до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину Закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина є особою з інвалідністю, страждає на тяжку /хронічну/хворобу, має каліцтво. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. При цьому, розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними належними медичними документами - висновками МСЕК, іншими документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, інвалідність, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Позивачем в якості доказів на підтвердження позовних вимог надано низку консультативних висновків, у яких наведено рекомендації з лікування, проте інших медичних документів, що є доказами на підтвердження додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням дитини (висновків ВКК, виписок з історії хвороби, витрат на спеціальний медичний догляд, довідок медичних закладів про вартість медичних послуг, належно оформлених) – не надано, з огляду на що, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 11200 грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. потребує стягнення з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 25.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь позивача додаткових витрат на лікування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 11200 грн. - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп.
На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 14.04.2026 року.

Суддя Н.О. Шевчук