ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1103/26 Справа № 175/14076/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Дорошенко О.М. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, 
за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 ,
захисника Дорошенко О.М.,
потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року 06 грудня 2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_1 біля будинку № 17 по вул. Нижньодніпровській в с-щі Слобожанському Дніпровського району Дніпропетровської області керувала автомобілем «LEXUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п. 12.3 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих осіб немає.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Дорошенко О.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки попередній представник ОСОБА_1 адвокат Тетеря В.І. подав апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року, яку було повернуто апеляційним судом через недотримання певних вимог, а повторне подання апеляційної скарги захисником Сидорової E.О., як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокатом Дорошенко О.М. здійснюється на наступний день після отримання постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2026 року про повернення первісної скарги, тобто впродовж розумного строку, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.
По суті просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено через 9 місяців після ДТП за участю ОСОБА_1 , з матеріалів справи не вбачається обставин, що унеможливлювали старшого сержанта ОСОБА_3 скласти адміністративний матеріал до 11 серпня 2025 року, при тому, що ДТП мало місце 06 грудня 2024 року. Вважає, що такі дії працівника поліції мають прямі ознаки тиску з боку особи, винної у ДТП, ОСОБА_2 та його представника, адвоката Карабези В.І., з метою уникнення покриття збитків, що були нанесені фактичному власнику транспортного засобу «LEXUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з боку винної особи. Зазначає, що адвокатом Карабезою В.І. власноруч проведені заходи у вигляді встановлення причинного зв?язку з ДТП, що мало місце 06 грудня 2024 року, у вигляді самостійного ініціювання проведення експертного дослідження №КЕД-19/104-24/50834 від 18.12.2024 року. В той же час, матеріали адміністративної справи не містять доказів, які унеможливлювали подачу даного висновку та заяви зі сторони адвоката Карабези В.І. до 28 липня 2025 року при наявності припущень наявності адміністративного правопорушення зі сторони громадянки ОСОБА_1 . Зазначені дії зі сторони адвоката Карабези В.І. у вигляді ініціювання адміністративного розгляду у відношенні ОСОБА_1 мають на меті уникнення від покриття збитків. Таким чином, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №419964 від 11.08.2025 року прийнятий з порушенням норм ст.254 КУпАП без законних та об`єктивних підстав для його прийняття по завершенню встановлених 24 годин з моменту виявлення особи. Вказує, що долучені до протоколу документи не є доказами у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки в матеріалах даної справи наявна копія схеми місця ДТП, оригінал якої був долучений до матеріалів адміністративної справи №175/1068/25, в той час, як інструкцією та нормами КупАП не передбачено долучення до матеріалів справи копії схеми місця ДТП. До того ж, зазначена копія схеми не завірена належним чином. Крім того, до матеріалів справи не було долучено пояснення учасників пригоди, хоча 06 грудня 2024 року і ОСОБА_1 , як потерпілою особою, так і ОСОБА_2 , як винною особою, були надані письмові пояснення щодо обставин ДТП, які також містяться в матеріалах справи №175/1068/25. Так само матеріали даної справи не містять доказів у вигляді фото та/або відеоспостереження, хоча такі також були наявні під час розгляду справи №175/1068/25, в межах судового провадження якої встановлена вина ОСОБА_2 . Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання покладених на старшого сержанта ОСОБА_3 обов`язків в частині формування матеріалів, як того передбачає Інструкція №1395 від 07.11.2015 року. Зауважує, що інспектор Лукаш О.В. встановив наявність порушення ОСОБА_1 п.12.3 ПДР України за відсутності відеозапису з місця скоєння ДТП, а лише на підставі фотокопії схеми місця ДТП та заяви адвоката Карабези В.І. з додатком у вигляді висновку експертного дослідження №КЕД-19/104-24/50834 від 18.12.2024 року, тобто за відсутності належних та допустимих доказів, які б беззаперечно стверджували про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Дане свідчить про неповноту дослідження судом першої інстанції всіх обставин. Зазначає, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, за результатами якої було складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №419964 від 11.08.2025 року, матеріали справи не містять доказів отримання нею повідомлень про виклик для складання протоколу. Крім того, зазначає, що в межах судової справи №175/1068/25 було встановлено та підтверджено самим водієм ОСОБА_2 , що ним проігноровано правила дорожнього руху в частині надання переваги у русі транспорту праворуч. Крім того, як і в межах справи №175/1068/25, так і в межах даного судового провадження водій ОСОБА_2 підтвердив, що також міститься на відеозапису, що останній не здійснив заходи, направлені на оцінку дорожнього руху шляхом зупинки транспортного засобу під час переїзду перехрестя. Отже, висновки суду про те, що водій ОСОБА_2 був обмежений у видимості, проте чітко зміг зазначити про перевищення руху зі сторони водія ОСОБА_1 є незрозумілим та жодним доказом не підтверджено. Також вказує, що висновки суду грунтуються на тому, що водієм «LEXUS» ОСОБА_1 фактично через перевищення швидкості допущено порушення ПДР, а саме пункту 12.3 ПДР України. Проте, вважає, що у суду були відсутні правові підстави для оцінки наявності та/або відсутності факту порушення ОСОБА_1 швидкісного руху з огляду на те, що такі порушення не були встановлені протоколом, а отже не входили до переліку обставин, які повинні бути оцінені та досліджені судом під час оцінки факту адміністративного правопорушення, складеного згідно протоколу ЕПРІ №419964 від 11.08.2025 року. Звертає увагу, що суд встановив факт порушення пункту 12.3. ПДР України саме через порушення правил дорожнього руху в частині швидкості руху водієм ОСОБА_1 , проте, належних доказів такого порушення судом не наведено та в матеріалах справи не міститься. Зазначає, що матеріали справи взагалі не містять доказів, які б беззаперечно підтверджували факт об`єктивної можливості ОСОБА_1 виявити небезпеку або перешкоду руху у вигляді транспортного засобу «NISSAN», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Зазначає, що відповідно до запису з камери водій транспортного засобу «NISSAN LEAF», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 під час наближення до перехрестя рівнозначних доріг не здійснив заходів в частині оцінки дорожньої обстановки, а саме надання переваги учаснику руху праворуч, шляхом повної зупинки транспортного засобу під час проїзду перехрестя, про що свідчать вимкнені сигнали стопу на автомобілі, а фактично різко пришвидшився, створивши небезпеку та перешкоду для руху водія автомобіля «LEXUS RX450H», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у якої були відсутні можливості, з огляду на встановлений часовий проміжок часу між можливості побачити транспортний засіб «NISSAN LEAF», р.н. НОМЕР_4 , та зіткненням, яке склало 1 секунду відео. Зауважує, що в межах судового провадження №175/1068/25 ОСОБА_2 свою вину визнавав, що зазначено та встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду, отже, саме дії водія «NISSAN LEAF», р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 мають причинно-наслідковий зв`язок з обставинами ДТП. Також скаржник звертає увагу на повне ігнорування судом першої інстанції доказу у вигляді постанови Дніпровського апеляційного суду у справі №175/1068/25 від 16 квітня 2025 року.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2026 року було повернуто апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не було додано документів, що підтверджують повноваження адвоката діяти в інтересах ОСОБА_1 . Разом з тим, враховуючи, що захисником виконано вимоги постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2026 року, а також приписи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції не було дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.
Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.
Свій висновок суд обґрунтував порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР України (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), що стало причиною виникнення даної ДТП.
Такого висновку суд дійшов з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, фотознімки, відеозапис, письмові поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчення свідка, допитаного судом під час розгляду адміністративного матеріалу.
В той же час, такі висновки суду є лише припущеннями, які не базуються на повному та всебічному дослідженні фактичних обставин ДТП та матеріалів справи.
При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Так, судом не враховано, що обставини, що були предметом дослідження під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419964 мали місце 06 грудня 2024 року, а зазначений протокол було складено 11 серпня 2025 року, тобто через вісім місяців після події, в той час як згідно ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419964 від 11 серпня 2025 року прийнятий з порушенням норм ст.254 КУпАП без законних та об`єктивних підстав для його прийняття по завершенню встановлених 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. 
Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2025 року адвокат Карабеза В.І. звернувся в інтересах ОСОБА_2 до начальника ВП №2 Дніпровського РУП №2 із заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за фактом порушення вимог п.12.3 ПДР України, яке перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП, що мала місце 06.12.2024 року в смт. Слобожанське, вул. Нижньодніпровська, 17 Дніпропетровської області на парковці торгового центру “Караван” за участі автомобіля «NISSAN LEAF», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля «LEXUS RX450H», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , після чого 11 серпня 2025 року поліцейським ВП №2 Лукашем О.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №419964.
Разом із заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності адвокат Карабеза В.І. надав висновок експертного дослідження №КЕД-19/104-24/50834 від 18 грудня 2024 року, проведеного Дніпропетровським науково-дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України за заявою адвоката Карабези В.І., яким встановлено, що в діях водія автомобіля «LEXUS RX450H», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.12.3 ПДР України, порушення яких перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної пригоди.
Проте, вказану експертизу не можна вважати допустимим доказом, який мав об`єктивні, неупереджені дані, оскільки експерту надані вихідні дані лише одним із учасників ДТП, який є заінтересованою стороною по справі, крім того, дана експертиза була призначена не судом, а за ініціативою однієї сторони, до того ж, зазначений експертний висновок отриманий з порушенням норм Закону. 
Крім того, відповідно до абз. 14 та 15 розділу IV п.4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, у вступній частини висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за ст.385 Кримінального кодексу України; інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію). 
У висновку експертного дослідження Дніпровського НДЕКЦ МВС України від №КЕД-19/104-24/50834 від 18 грудня 2024 року не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 Кримінального кодексу України, а також не зазначено інформацію про те, що висновок підготовлений для подання до суду. 
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/1029/18, провадження №14-270цс19, наведено правовий висновок про те, що не є належним та допустимим доказом висновок експерта, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що висновок підготовлений для подання до суду (п.65-71 постанови).
До того ж, зазначений експертний висновок вже визнаний недопустимим постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року, яка набрала чинності, у справі №175/1068/25 відносно іншого учасника даної ДТП ОСОБА_2 .
Дані протоколу про адміністративне правопорушення можуть підтверджувати вину особи, тільки якщо викладені в протоколі обставини підтверджуються іншими доказами, які знаходяться в матеріалах справи.
Із аналізу наявних матеріалів справи неможливо встановити, що водій ОСОБА_1 порушила п.12.3 ПДР України та саме її дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.
Проаналізувавши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що об`єктивна сторона, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає інкримінованому ОСОБА_1 пункту 12.3 ПДР, як і не підтверджується, що порушення нею саме п. 12.3 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП.
Встановити регламентацію дій водія ОСОБА_1 , з якою швидкістю вона рухалась, дослідити її дії на предмет наявності/відсутності технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «NISSAN» під керуванням водія ОСОБА_2 та наявність причинного зв`язку між її діями та зіткненням, з матеріалів справи не надається можливим.
Зазначену неповноту вихідних даних не було усунуто, клопотань про отримання інших висновків експертів учасники у судовому засіданні не заявляли.
Апеляційний суд дійшов висновку, що вирішити питання щодо наявності (або відсутності) у діях водія ОСОБА_1 невідповідностей технічним вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, не надається можливим без проведення експертизи.
Отже, обставини, передбачені п.12.3 ПДР, судом першої інстанції не були перевірені та встановлені. Не знайшли вони підтвердження і в ході апеляційного перегляду, оскільки ні поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, ні матеріалами провадження не підтверджуються.
Виходячи із стандарту доведення «поза розумним сумнівом» апеляційний суд констатує відсутність доказів вини  ОСОБА_1 у спричиненні ДТП.
Додатково, апеляційний суд бере до уваги, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при наступних обставинах: 06 грудня 2024 року о 16:00 годині, водій ОСОБА_2 в порушення вимог п.16.12 ПДР України за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське по вул. Нижньодніпровській, 17 на парковці ТРЦ «Караван», керуючи автомобілем “Нісан”, державний номер НОМЕР_2 ,на нерегульованому рівнозначному перехресті не надав дороги автомобілю “Лексус”, державний номер НОМЕР_1 , який рухався праворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками без постраждалих. Тобто, водій ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
До того ж, під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував того факту, що на нього покладався обов`язок надати дорогу автомобілю, який рухався справа.
При цьому, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надані докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 своєчасно не вжила заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу.
Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини ДТП ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Нижньодніпровській в с-щі Слобожанське, розраховувала на те, що інші учасники дорожнього руху також будуть виконувати вимоги ПДР України.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Ні районний, ні апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 , адвокату Дорошенко О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Дорошенко О.М. — задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності — скасувати.
Винести нову постанову, якою на підставі п 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот