МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р. 	справа № 400/8211/24 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, 	

про	визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0800274-2413-1410-UA48080010000048763	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 29.07.24 р. № 0800274-2413-1410-UA48080010000048763. 
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вона є власником об`єкта нежитлового нерухомого майна сільськогосподарського призначення - комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Водночас, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.24 р. № 0800274-2413-1410-UA48080010000048763, яким позивачу визначено до сплати суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2022 р. в сумі 147 819,75 грн. Позивачка вважає зазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки має пільгу на підставі п. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України. 
Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачці на праві власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: комплекс по відгодівлі великої рогатої худоби, загальна площа 1 516,1 кв.м., за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, с. Новоселівка, вул. Урожайна, буд. 4. Тому, на виконання підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» відносно ОСОБА_1 від 29.07.24 р. № 08200274-2413-1410-UA48080010000048763 на суму 147 819,75 грн., яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідач, також зазначає, що у платника відсутня сукупність умов для звільнення від оподаткування відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. За даними податкового обліку ОСОБА_1 не зареєстрована як фізична особа підприємець, вона не є сільськогосподарським товаровиробником. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою від 29.09.25 р. суд прийняв справу № 400/8211/24 до свого провадження та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
Позивачка є власником об`єкту нерухомого майна, а саме комплекс по відгодівлі великої рогатої худоби, розташований за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Новоселівка, вул. Урожайна, 4.
Також, позивачка є власником земельної ділянки площею 7,12 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 596331. 
29.07.24 р. податковим органом було сформовано податкове повідомлення-рішення № 08200274-2413-1410-UA48080010000048763 на суму 147 819,75 грн., яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Вважаючи протиправним вищезазначене рішення податкового органу, позивачка звернулась з даним позовом. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульована Податковим кодексом України від 02.12.10 р. № 2755-VI (далі - ПК України).
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно (ст. 265 Податкового кодексу України).
Положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з пп. «ж» п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (в редакції до 01.01.19 р).
Законом України від 23 листопада 2018 р. № 2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 р., що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.
Правовий аналіз цих норм зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов:
- перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником,
- друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).
Приписами пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.19 р. у справі за № 340/1905/18.
Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у ст. 1 Законі України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 р. за № 2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»:
- виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Положеннями ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» встановлено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.
Згідно з пп. ж пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (в редакції з 01.01.19 р.).
Положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.
Згідно з ДК 018-2000, до групи Будівлі нежитлові інші (код 127) належить клас 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства охоплює такі підкласи: 1271.1 Будівлі для тваринництва; 1271.2 Будівлі для птахівництва; 1271.3 Будівлі для зберігання зерна; 1271.4 Будівлі силосні та сінажні; 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 Будівлі тепличного господарства; 1271.7 Будівлі рибного господарства; 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивачки права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд повинен встановити, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірної нежитлової будівлі як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що комплекс розташований за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Новоселівка, вул. Урожайна належить на праві власності позивачці, відноситься до нежитлових сільськогосподарських будівель, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.20 р. № 44764980. Зазначені відомості, стороною відповідача спростовані не були.
Також відповідачем за час розгляду справи не було доведено, що вищевказаний комплекс здавався у період 2022 р. позивачкою як власником в оренду, лізинг або позичку.
Факт використання майнового комплексу за призначенням у власній господарській діяльності позивача підтверджується наявністю у позивачки у власності земельної ділянки площею 7,12 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 596331, фактом вирощування на вказаній земельній ділянці сільськогосподарської продукції та отримання доходу, що підтверджується сплатою позивачкою податку з доходу, отриманого від господарської діяльності на своїй земельній ділянці в порядку підпункту 170.14.1 пункту 170.14 статті 170 ПК України, що підтверджується копією податкового повідомлення-рішення від 24.04.24 р. № 190804-24/14-10 та платіжним дорученням про сплату даного податку, а також довідкою Арбузинської селищної ради, в якій зазначено, що позивачка використовує комплекс по відгодівлі рогатої худоби, який знаходиться за адресою Миколаївська область, Арбузинський район, с. Новоселівка, вул. Урожайна, буд. 4, для зберігання сільськогосподарської продукції, отриманої в ході зайняття сільськогосподарською діяльністю на власних земельних ділянках, в комплексі зберігається сільськогосподарська техніка та інвентар. 
Отже, в ході розгляду справи позивачкою доведено, що вона має статус сільськогосподарського товаровиробника для застосування пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком. Тоді, як відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних доказів щодо правомірності спірного рішення. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судовий збір в сумі 1 182,56 грн. з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки. 
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ЄДРПОУ 44104027), задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 29.07.24 р. № 0800274-2413-1410-UA48080010000048763.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ЄДРПОУ 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1 182,56 грн. (одна тисяча сто вісімдесят дві гривні п`ятдесят шість копійок).
4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз