Справа №443/213/26
Провадження №3/443/163/26

ПОСТАНОВА
іменем України

16 лютого 2026 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, яка проживає за адресою:  АДРЕСА_1 
за ч.2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 повторно протягом року ухилялася від виконання батьківських обов`язків передбачених ст.150 СК України щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке проявилося у тому, що 14.01.2026 біля 23.50 год. ОСОБА_2 самовільно залишив місце проживання у вечірній час та тривалий час не повертався додому, про що надійшло повідомлення на лінію 102. В той час ОСОБА_1 знаходилася у нетверезому стані і не усвідомлювала свої дії та не могла керувати ними, а також здійснювати догляд за сином.
ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду не з`явилася, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 
Вирішуючи питання щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке. 
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Суд зауважує, що ОСОБА_1 не подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, та не повідомляла суд про причини неприбуття на виклик суду, а також не подавала інших клопотань.
Враховуючи вищевикладене, у відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, що притягається до відповідальності, яка не з`явилися за викликом суду, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належно та вчасно.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей (ч.1 ст.184 КУпАП).
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Приписи статті 150 Сімейного кодексу України, зобов`яз ують батьків, зокрема забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання забезпечуються системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).
Відповідно до положень ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.
Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП доведеною повністю
Зокрема, вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративні правопорушення Серія ВБА №211159 від 15.01.2026 року, згідно якого ОСОБА_1 повідомила, що з протоколом згідна;
- рапортом працівника Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 15.01.2026 про реєстрацію повідомлення про адміністративне правопорушення, згідно якого, 14.01.2026 о 23.35 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.01.2026 о 23.32 год. за адресою: АДРЕСА_1 , заявниця повідомила, що син 14 років пішов і не повернувся. Вчора був на зв`язку о 13.00 год. повідомив, що хоче купити телефон. Опис, смуглявий, карі очі, середнього зросту, в чорній куртці, в черевиках, чорних штанах, і кросівках Найк чорні. В кінці розмови чутно голос, що повідомляє, що він знаходиться дома для чого вона повідомляє таку інформацію. Кинула слухавку;
- копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.01.2026, згідно яких остання повідомила, що 14.01.2026 біля 23.50 год. вона святкувала своє день народження і вживала спиртні напої зі своїми родичами. Зайшовши до кімнати свого сина, вона помітила його відсутність. Про намір залишити місце проживання її він не повідомляв. Де в той момент знаходився її син – ОСОБА_4 їй було невідомо. Вона не вживала жодних заходів щодо його розшуку, оскільки була у нетверезому стані і не усвідомлювала свої дії. У зв`язку із чим, зателефонувала на лінію 102, та працівником ювенальної превенції в подальшому було встановлено місце перебування сина і повернуто по місцю проживання. Свою провину у неналежному виконанні батьківських обов`язків вона визнає і в подальшому зобов`язується посилити контроль за поведінкою та дозвіллям сина, а також обіцяє більше не вживати спиртних напоїв;
-  письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.01.2026, згідно яких останній повідомив, що 14.01.2026 біля 23.50 год. його матір перебувала у нетверезому стані, оскільки в той час святкувала своє день народження. Між ними виникла словесна перепалка, після чого він вирішив у вечірній час самостійно піти з дому. Про свій намір залишити місце проживання він не попереджав, оскільки йому було неприємно знаходитись в будинку з п`яною матір`ю, яка поводилась неадекватно, він злякався залишатись вдома, будь-який контроль з боку матері за його перебуванням поза домом не здійснювалося. Через її алкогольне сп`яніння та неналежне виконання батьківських обов`язків він був вимушений піти з дому. Жодного насильства до нього не застосовувалося. До нього на мобільний телефон зателефонувала інспектор СЮП ВП Г.Блюсович та він її повідомив про своє місце перебування, та разом із нею він повернувся по місцю проживання; 
- довідкою інспектора СЮП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Блюсович Г. від 15.01.2026, з якої видно, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягалася Жидачівським районним судом Львівської області в справі №443/1824/25 від 12.11.2025 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн..

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП доведеною повністю.
При цьому, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася та не надала суду жодного доказу на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Обставин, які виключають провадження у справі та адміністративну відповідальність, немає.
Обставин, що відповідно до ст.ст.34,35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність за правопорушення, не встановлено.
При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, її особу, яка раніше вчинила аналогічне правопорушення, ступінь вини.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для ОСОБА_1 є вид адміністративного стягнення у виді штрафу.
Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп..
Керуючись ст.ст. 124, 221, 275-280, 283-287КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 , на користь держави в особі ДСА України 665 (шістсот шістдесят п`ять ) гривень 60 копійок судового збору.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя    С.І. Сливка