Справа № 307/3257/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої   – судді Кожух О.А.,
суддів  – Мацунича М.В., Джуги С.Д.,
з участю секретаря – Плешинець З.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2025 року (головуючий суддя Бобрушко В.І., повне рішення складено 10.10.2025) у справі № 307/3257/23 за позовом Дубівського споживчого товариства до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року Дубівське споживче товариство звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Дубівському споживчому товариству на праві власності належала будівля торгового комплексу, розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 кв.м., що стверджується свідоцтвом про право колективної власності на нерухоме майно від 19.06.2006 № 08. 
Право власності позивача було зареєстровано 19.06.2006 у Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації у реєстровій книзі 3 юр.ст.285 під реєстровим № 09. 
Крім цього, згідно державного акту на право постійного користування землею II-ЗК № 001767 від 26.11.1998, у постійному користуванні Дубівського споживчого товариства знаходилася земельна ділянка площею 0,207 га, розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування торгового комплексу.
На підставі такого державного акту на замовлення Дубівського споживчого товариства розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за результатами якої 12.04.2018 у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, розташовану у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Внаслідок укладення трьох договорів купівлі-продажу позивачем продано ОСОБА_1 частину торгового комплексу загальною площею 687,6 кв.м.
Так, на підставі договору купівлі-продажу 23/100 частин торгового комплексу від 11.05.2007 № 4307, Дубівське споживче товариство продало ОСОБА_1 вбудовані приміщення будівлі торгового комплексу, загальною площею 324,4 кв.м., з яких: на першому поверсі будівлі приміщення з № 1 по № 6 включно та з № 8 по № 12 включно, площею 155,0 кв.м.; на другому поверсі приміщення з № 39 по № 43 включно, площею 169,4 кв.м. 
Згідно договору купівлі-продажу 5/100 частини торгового комплексу від 18.06.2009 № 3769 позивач продав ОСОБА_1 вбудоване приміщення будівлі вказаного торгового комплексу, загальною площею 72,9 кв.м., що знаходиться у підвальному приміщенні будівлі торгового комплексу. 
За договором купівлі-продажу 72/100 частини торгового комплексу від 30.07.2013 № 865, Дубівське споживче товариство продало ОСОБА_1 вбудоване приміщення будівлі торгового комплексу, загальною площею 290,3 кв.м., а саме підвальне приміщення площею 199,8 кв.м., терасу площею 80,0 кв.м., сходи площею 10,5 кв.м. 
Проте у жовтні 2021 року позивач довідався про те, що ОСОБА_1 у серпні 2020 року зареєструвала за собою право власності на цілу будівлю такого торгового комплексу (на 1/1 частку), загальною площею 1382,7 кв.м., усупереч тому, що нею було фактично придбано тільки приміщення площею 687,6 кв.м.
Зокрема, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 53647920 від 18.08.2020, прийнятого державним реєстратором Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Михайлом Юрійовичем (номер запису про право власності 37797338 від 14.08.2020), за відповідачкою ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/1 (одну цілу) частину будівлі торгового комплексу, розташованої по АДРЕСА_1 , загального площею 1382,7 кв.м., на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865.
За наслідками звернення позивача до Міністерства юстиції України про перевірку правомірності дій державного реєстратора щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на цілу частину будівлі торгового комплексу, наказом Міністерства юстиції України № 73/5 від 13.01.2022 тимчасово блоковано вказаному державному реєстратору доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 14 днів. 
Надалі ОСОБА_1 продала будівлю торгового комплексу (1/1 частку), загальною площею 1382,7 кв.м., своєму сину ОСОБА_4 , згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2020 № 1094. 
Також згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2020 № 1095, ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, розташовану у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Позивач зазначав, що на момент реєстрації за ОСОБА_1 права власності на цілу будівлю торгового комплексу, були відсутні правові підстави для проведення такої реєстрації, відповідачка ОСОБА_1  право власності на будівлю торгового комплексу у цілій частині не набувала, придбала тільки її частину площею 687,6 кв.м., а у власності позивача залишалася 51/100 частина будівлі загальною площею 695,1 кв.м.
Договори купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 за № 3769, від 30.07.2013 за № 865, що слугували підставами для спірної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на будівлю торгового комплексу, площею 1382,7 кв.м. – не давали підстав для цього, оскільки за такими договорами було відчужено приміщення загальною площею 687,6 кв.м., що становить 49/100 частин будівлі торгового комплексу. 
Позивач зазначав, що у договорі купівлі-продажу від 30.07.2013 № 865 безпідставно вказано про відчуження 72/100 частин торгового комплексу, оскільки за цим правочином було відчужено приміщення будівлі торгового комплексу загальною площею 290,3 кв.м., що насправді становило тільки 21/100 частин будівлі торгового комплексу. 
Вказував, що державна реєстрація права власності проведена всупереч вимог чинного законодавства, а тому наявні підстави для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності в цілому на спірне майно. 
Позивач вказував, що згідно листа Дубівського СТ № 25 від 28.07.2022 торговий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований у АДРЕСА_1 , є власністю Дубівського споживчого товариства згідно свідоцтва на право власності № 8 від 19.06.2006. Станом на 01.07.2022 по бухгалтерському обліку числиться 695,1 кв.м. даного комплексу (ресторан на другому поверсі та гастроном на першому поверсі), балансова вартість якого складає 209947 гривень. 
Відповідно до технічного висновку від 29.07.2023 № 23, складеного ФОП ОСОБА_5 , після укладення договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865, у власності Дубівського споживчого товариства залишилась 51/100 частина будівлі торгового комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 загальною площею 695,1 кв.м,. що складається з наступних приміщень: на І (першому) поверсі: приміщення 7 - сходи площею 18,4 кв.м., 13 - службове приміщення площею 6,0 кв.м., 14 - коридор площею 24,0 кв.м., 15 - службове приміщення площею 3,0 кв.м., 16 - службове приміщення площею 11,9 кв.м., 17 - службове приміщення площею 2,1 кв.м., 18 - службове приміщення площею 9,7 кв.м., 19 - службове приміщення площею 7,0 кв.м., 20 - службове приміщення площею 3,2 кв.м., 21 - коридор площею 29,0 кв.м., 22 - службове приміщення площею 2,6 кв.м., 23 - коридор площею 3,9 кв.м., 24 - службове приміщення площею 7,0 кв.м., 25 - службове приміщення площею 12,0 кв.м., 26 - службове приміщення площею 11,8 кв.м., 27 - службове приміщення площею 6,8 кв.м., 28 - службове приміщення площею 3,7 кв.м., 29 - службове приміщення площею 9,6 кв.м., 30 - службове приміщення площею 3,8 кв.м., 31 - службове приміщення площею 3,2 кв.м., 32 - службове приміщення площею 8,2 кв. м., 33 - коридор площею 6,8 кв.м., 34 - службове приміщення площею 13,6 кв. м., 35 - службове приміщення площею 48,2 кв.м., 36 - службове приміщення площею 114,2 кв.м., 37 - коридор, сходи площею 41,2 кв.м. На ІІ (другому) поверсі: приміщення 38 - коридор площею 33,8 кв.м., 44 - службове приміщення площею 6,0 кв.м., 45 - службове приміщення площею 10,1 кв.м., 46 - службове приміщення площею 1,4 кв.м., 47 - службове приміщення площею 1,4 кв.м., 48 - службове приміщення площею 1,4 кв.м., 49 - коридор площею 40,9 кв.м., 50 - службове приміщення площею 7,1 кв.м., 51 - службове приміщення площею 9,3 кв.м., 52 - службове приміщення площею 6,0 кв.м., 53 - службове приміщення площею 9,5 кв.м., 54 - службове приміщення площею 5,9 кв.м., 55 - службове приміщення площею 12,8 кв.м., 56 - службове приміщення площею 6,3 кв.м., 57 - службове приміщення площею 3,9 кв.м., 58 - службове приміщення площею 35,5 кв.м., 59 - службове приміщення площею 8,5 кв.м., 60 - службове приміщення площею 8,6 кв.м., 61 - службове приміщення площею 7,6 кв.м., 62 - зал площею 122,4 кв.м. (а.с. 104-107 т. 1).
Отже, позивачем було відчужено на користь ОСОБА_1 приміщення торгового комплексу тільки площею 687,6 кв.м., що відповідає 49/100 частин торгового комплексу. 
Воля позивача, як власника, на відчуження ОСОБА_1 решти торгового комплексу, площею 695,1 кв.м., що становить 51/100 частину цього об?єкта – була відсутня. 
Спірна частина майна (площею 695,1 кв.м.) вибула з власності позивача незаконно, за відсутності волі власника, без відповідної правової підстави, шляхом протиправної реєстрації права власності на увесь торговий комплекс за ОСОБА_1 
ОСОБА_1 , а надалі її син ОСОБА_3 , незаконно почергово набули право власності на цілу будівлю торгового комплексу, загальною площею 1382,7 кв.м., а також земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Виходячи з наведеного, майно підлягає витребуванню від останнього набувача ОСОБА_3 на користь позивача з використанням правового механізму, передбаченого ст.388 ЦК України. 
ОСОБА_1 достеменно усвідомлювала відсутність правових підстав для реєстрації за собою права власності на цілу будівлю торгового комплексу та земельну ділянку, а відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 , у зв`язку з чим такі діяли недобросовісно, з порушенням прав та інтересів позивача. 
Недобросовісність дій відповідачів підтверджується також тим, що ОСОБА_1 у 2017 році зверталася до позивача за придбанням частини торгового комплексу – приміщення ресторану площею 338,4 кв.м. Постановою правління Дубівського споживчого товариства від 30.09.2017 № 30 було надано згоду на продаж приміщення ресторану «Калини» згідно поданої заяви ОСОБА_1 . Відповідачці це було достеменно відомо, оскільки вона є членом правління Дубівського споживчого товариства і її підпис наявний на вказаній постанові правління. Проте, подальші дії для купівлі зазначеної частини торгового комплексу ОСОБА_1 вчинені не були. 
ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 було достеменно відомо, що ОСОБА_1 не належить ціла будівля торгового комплексу, оскільки інша його частина передавалася їй та її чоловіку в оренду, що стверджується укладеними з ОСОБА_1 договорами оренди об`єкта нерухомого майна від 01.03.2015 № 6, від 02.03.2017 № 2, від 02.03.2020 № 6 та укладеними із ФОП ОСОБА_6 (чоловіком ОСОБА_1 ) договором оренди об`єкта нерухомого майна від 17.11.2014 №10, від 01.03.2015 №7, від 15.01.2018 №8/9, котрі були укладені вже після вчинення договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865. 
Посилаючись на дані обставини, позивач Дубівське споживче товариство просило суд:
1) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 53647920 від 18.08.2020, вчинене державним реєстратором Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Михайлом Юрійовичем, згідно якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/1 (одну цілу) частину будівлі торгового комплексу, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 кв.м.; 
2) витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь позивача Дубівського споживчого товариства приміщення будівлі торгового комплексу, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 695,1 кв.м., а саме: на І (першому) поверсі приміщення згідно нумерації у технічному паспорті: 7 – сходи, площею 18,4 кв.м., 13 - службове приміщення, площею 6,0 кв.м., 14 – коридор, площею 24,0 кв.м., 15 - службове приміщення, площею 3,0 кв.м., 16 - службове приміщення, площею 11,9 кв.м., 17 - службове приміщення, площею 2,1 кв.м., 18 - службове приміщення, площею 9,7 кв.м., 19 - службове приміщення, площею 7,0 кв.м., 20 - службове приміщення, площею 3,2 кв.м., 21 - коридор, площею 29,0 кв.м., 22 - службове приміщення, площею 2,6 кв.м., 23 - коридор, площею 3,9 кв.м., 24 - службове приміщення, площею 7,0 кв.м., 25 - службове приміщення, площею 12,0 кв.м., 26 - службове приміщення, площею 11,8 кв.м., 27 - службове приміщення, площею 6,8 кв.м., 28 - службове приміщення, площею 3,7 кв.м., 29 - службове приміщення, площею 9,6 кв.м., 30 - службове приміщення, площею 3,8 кв.м., 31 - службове приміщення, площею 3,2 кв.м., 32 - службове приміщення, площею 8,2 кв.м., 33 - коридор, площею 6,8 кв.м., 34 - службове приміщення, площею 13,6 кв.м., 35 - службове приміщення, площею 48,2 кв.м., 36 - службове приміщення, площею 114,2 кв.м., 37 - коридор, сходи, площею 41,2 кв.м.; на ІІ (другому) поверсі приміщення згідно нумерації у технічному паспорті: 38 - коридор, площею 33,8 кв.м., 44 - службове приміщення, площею 6,0 кв.м., 45 - службове приміщення, площею 10,1 кв.м., 46 - службове приміщення, площею 1,4 кв.м., 47 - службове приміщення, площею 1,4 кв.м., 48 - службове приміщення, площею 1,4 кв.м., 49 - коридор, площею 40,9 кв.м., 50 - службове приміщення, площею 7,1 кв.м., 51 - службове приміщення, площею 9,3 кв.м., 52 - службове приміщення, площею 6,0 кв.м., 53 - службове приміщення, площею 9,5 кв.м., 54 - службове приміщення, площею 5,9 кв.м., 55 - службове приміщення, площею 12,8 кв.м., 56 - службове приміщення, площею 6,3 кв.м., 57 - службове приміщення, площею 3,9 кв.м., 58 - службове приміщення, площею 35,5 кв.м., 59 - службове приміщення, площею 8,5 кв.м., 60 - службове приміщення, площею 8,6 кв.м., 61 - службове приміщення, площею 7,6 кв.м., 62 - зал, площею 122,4 кв.м.;
3) витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 у постійне користування позивача Дубівського споживчого товариства земельну ділянку, площею 0,2 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, розташовану у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; 
4) стягнути з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору у сумі 25 579,46 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2025 позов Дубівського споживчого товариства – задоволено частково.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 53647920 від 18.08.2020, вчинене державним реєстратором Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Михайлом Юрійовичем, згідно якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/1 (одну цілу) частину будівлі торгового комплексу, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 квадратних метра, номер запису про право власності – 37797338, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 2148124321244.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Дубівського споживчого товариства приміщення будівлі торгового комплексу, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 695,1 кв.м., а саме: на І (першому) поверсі приміщення згідно нумерації у технічному паспорті: 7 – сходи, площею 18,4 кв.м., 13 - службове приміщення, площею 6,0 кв.м., 14 – коридор, площею 24,0 кв.м., 15 - службове приміщення, площею 3,0 кв.м., 16 - службове приміщення, площею 11,9 кв.м., 17 - службове приміщення, площею 2,1 кв.м., 18 - службове приміщення, площею 9,7 кв.м., 19 - службове приміщення, площею 7,0 кв.м., 20 - службове приміщення, площею 3,2 кв.м., 21 - коридор, площею 29,0 кв.м., 22 - службове приміщення, площею 2,6 кв.м., 23 - коридор, площею 3,9 кв.м., 24 - службове приміщення, площею 7,0 кв.м., 25 - службове приміщення, площею 12,0 кв.м., 26 - службове приміщення, площею 11,8 кв.м., 27 - службове приміщення, площею 6,8 кв.м., 28 - службове приміщення, площею 3,7 кв.м., 29 - службове приміщення, площею 9,6 кв.м., 30 - службове приміщення, площею 3,8 кв.м., 31 - службове приміщення, площею 3,2 кв.м., 32 - службове приміщення, площею 8,2 кв.м., 33 - коридор, площею 6,8 кв.м., 34 - службове приміщення, площею 13,6 кв.м., 35 - службове приміщення, площею 48,2 кв.м., 36 - службове приміщення, площею 114,2 кв.м., 37 - коридор, сходи, площею 41,2 кв.м.; на ІІ (другому) поверсі приміщення згідно нумерації у технічному паспорті: 38 - коридор, площею 33,8 кв.м., 44 - службове приміщення, площею 6,0 кв.м., 45 - службове приміщення, площею 10,1 кв.м., 46 - службове приміщення, площею 1,4 кв.м., 47 - службове приміщення, площею 1,4 кв.м., 48 - службове приміщення, площею 1,4 кв.м., 49 - коридор, площею 40,9 кв.м., 50 - службове приміщення, площею 7,1 кв.м., 51 - службове приміщення, площею 9,3 кв.м., 52 - службове приміщення, площею 6,0 кв.м., 53 - службове приміщення, площею 9,5 кв.м., 54 - службове приміщення, площею 5,9 кв.м., 55 - службове приміщення, площею 12,8 кв.м., 56 - службове приміщення, площею 6,3 кв.м., 57 - службове приміщення, площею 3,9 кв.м., 58 - службове приміщення, площею 35,5 кв.м., 59 - службове приміщення, площею 8,5 кв.м., 60 - службове приміщення, площею 8,6 кв.м., 61 - службове приміщення, площею 7,6 кв.м., 62 - зал, площею 122,4 кв.м.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 у постійне користування Дубівського споживчого товариства земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, розташовану у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі трьох договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865, позивачем продано ОСОБА_1 виключно частину торгового комплексу загальною площею 687,6 кв.м. 
Решта частина торгового комплексу, площею 695,1 кв.м., вибула з власності позивача незаконно, за відсутності волі власника, без відповідної правової підстави, шляхом прийняття незаконного рішення про держану реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на увесь торговий комплекс загальною площею 1382,70 кв.м., яке підлягає скасуванню. У зв`язку з цим така частина майна площею 695,1 кв.м. підлягає витребуванню від останнього набувача ОСОБА_3 . 
Враховуючи положення ст. 377 ЦК України, принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі, оскільки частина спірної будівлі, площею 695,1 кв.м., становить 50,27% у будівлі, тому вимога про витребування від останнього набувача ОСОБА_3 всієї земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, підлягає частковому задоволенню, а саме 0,1 га. 

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Дубівського споживчого товариства – відмовити. 
Посилається на те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність у власності позивача частини приміщень спірної будівлі та що воно вибуло з володіння позивача поза його волею.
Суд не навів обґрунтування у рішенні, яким чином державний реєстратор порушив право позивача на майно.
Вважає, що у договорі купівлі-продажу від 30.07.2013 вказано про купівлю ОСОБА_1 саме 72/100 частин майна, котра залишалася у власності позивача. 
На думку скаржника, опис проданого майна та зазначення його площі у договорі купівлі-продажу, не має правового значення і не свідчить, що Дубівське споживче товариство не мало наміру відчужувати решту належного йому майна. 
Посилається на те, що сторони цього договору купівлі-продажу від 30.07.2013 під предметом продажу мали на увазі саме 72/100 частини, що зазначено у назві договору, а також про відчуження такої частки неодноразово вказано у пунктах 1, 6, 9 договору.
ОСОБА_1 оцінює пред`явлений позов як спробу позивача повернути продане майно, використавши певні недоліки у тексті договору купівлі-продажу від 30.07.2013.
Скаржник вважає, що неможливо витребувати приміщення, які не є індивідуально визначеними, не є самостійними об`єктами речового права. 
Зазначає, що позивач відчужив 30.07.2013 останню частину належного йому нерухомого майна, перебіг позовної давності за вимогою про витребування майна сплинув 30.07.2016, тому позов подано у серпні 2023 року з пропуском позовної давності.
Вказує, що позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора у даній справі не є ефективним способом захисту порушеного права позивача.
Щодо земельної ділянки площею 0,2 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, у АДРЕСА_1 , зазначає, що таку нею було придбано за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 27.09.2020 № 6401 від Калинівської сільської ради за ціною 182120 грн.
Посилається на те, що нерухоме майно за договорами купівлі-продажу придбано як фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_7 для здійснення підприємницької діяльності, тому спірні правовідносини виникли щодо будівлі торгового комплексу та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі, мають господарський, а не приватно-правовий характер.
Місцевий суд із порушенням норм процесуального права не допустив адвоката Шпуганича В.П., як представника ОСОБА_1 , що є порушенням її права на судовий захист.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 

Також на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2025 подав апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який не брав участі у справі, вказуючи на те, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси.
Зазначає, що ухвалене судом рішення зачіпає права та інтереси ОСОБА_2 , якого не залучено до участі у справі, тому ухвалене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2024 № 617 ОСОБА_2 є власником будівлі торгового комплексу в АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 м.кв. 
Також на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2024 № 618 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,20 га з кадастровим номером 2124482800:05:002:0105.
Вказує, що він є добросовісним набувачем такого майна, при купівлі покладався на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
За відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

Позиція інших учасників справи щодо апеляційних скарг

Дубівське споживче товариство та ОСОБА_3 відзивів на апеляційні скарги не подали.

Межі розгляду апеляційним судом та явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Представники апелянтів – адвокати Шпуганич В.П. та Мокрянин М.М. в судовому засіданні апеляційного суду скарги підтримали та просили задовольнити. 
Інші особи, які беруть участь у розгляді справи, та їх представники в судове засідання не з`явились повторно, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.142-148 т. 3). Зокрема, позивачеві та представнику позивача – адвокату Рішко П.М. - судова повістка була доставлена до їх електронних кабінетів 04.02.2026 (а.с. 143,145 т. 3). Колегія судів, відповідно до ч. 2. ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання. 
Заслухавши суддю-доповідача, позицію представників апелянтів, дослідивши матеріали даної справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Застосовані норми права

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Позивач – це особа, на захист суб`єктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач – це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).
Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19).
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що Дубівському споживчому товариству на праві власності належала будівля торгового комплексу, розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 кв.м., що стверджується свідоцтвом про право колективної власності на нерухоме майно від 19.06.2006 № 08 (а.с. 17 т. 1). 
Право власності позивача було зареєстровано 19.06.2006 у Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації у реєстровій книзі 3 юр.ст.285 під реєстровим № 09 (а.с. 17 т. 1). 
Крім цього, згідно державного акту на право постійного користування землею II-ЗК № 001767 від 26.11.1998, у постійному користуванні Дубівського споживчого товариства знаходилася земельна ділянка площею 0,207 га, розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування торгового комплексу (а.с. 70-71 т. 1).
На підставі рішення Калинівської сільської ради Тячівського району від 05.08.2016 № 195 про внесення та затвердження змін у конфігурації та площі щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 75 т. 1), на замовлення Дубівського споживчого товариства розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за результатами якої 12.04.2018 у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, розташовану у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 89-92 т. 1).
Внаслідок укладення трьох договорів купівлі-продажу позивачем продано ОСОБА_1 частину торгового комплексу загальною площею 687,6 кв.м. за адресою у АДРЕСА_1 .
Так, на підставі договору купівлі-продажу 23/100 частин торгового комплексу від 11.05.2007 № 4307, Дубівське споживче товариство продало ОСОБА_1 приміщення будівлі торгового комплексу, загальною площею 324,4 кв.м., з яких: на першому поверсі будівлі приміщення з № 1 по № 6 включно та з № 8 по № 12 включно, загальною площею 155,0 кв.м.; на другому поверсі приміщення з № 39 по № 43 включно, площею 169,4 кв.м. (а.с. 40-42 т. 1).
Згідно договору купівлі-продажу 5/100 частини торгового комплексу від 18.06.2009 № 3769 позивач продав ОСОБА_1 приміщення будівлі вказаного торгового комплексу, загальною площею 72,9 кв.м., що знаходиться у підвальному приміщенні будівлі торгового комплексу (а.с. 55-59 т. 1). 
За договором купівлі-продажу 72/100 частини торгового комплексу від 30.07.2013 № 865, Дубівське споживче товариство продало ОСОБА_1 приміщення будівлі торгового комплексу, загальною площею 290,3 кв.м., а саме: підвальне приміщення площею 199,8 кв.м., терасу площею 80,0 кв.м., сходи площею 10,5 кв.м. (а.с. 65 т. 1).
На обґрунтування своїх позовних вимог Дубівське споживче товариство посилалося зокрема на те, що частка проданих приміщень загальною площею 290,3 кв.м. за договором купівлі-продажу від 30.07.2013 № 865 – реально не становила 72/100 від загальної площі будівлі торгового комплексу. Судова колегія вважає обґрунтованими такі доводи, оскільки загальної площа будівлі торгового комплексу становила 1382,7 кв.м., а відчужена за цим договором площа приміщень – 290,3 кв.м, що становило тільки 21/100 частину торгового комплексу.
Про факт відчуження продавцем приміщень саме площею 290,3 кв.м. – свідчать положення договору купівлі-продажу від 30.07.2013 № 865 щодо опису предмета продажу, зокрема пункти 1, 3, 9, в яких конкретизовано, що продавець відчужує частину будівлі торгового комплексу загальною площею 290,3 кв.м., котрі згідно технічного паспорту позначені під літ. «А» на плані, а саме: підвальне приміщення площею 199,8 кв.м., терасу площею 80,0 кв.м., сходи площею 10,5 кв.м.
Також про факт відчуження приміщень саме площею 290,3 кв.м. – свідчать постанови правління Дубівського споживчого товариства від 19.09.2012 № 30 та № 31 якими було надано дозвіл виключно на продаж тераси, площею 90,5 кв.м. (що узгоджується із площею продажу разом зі сходами) та підвального приміщення у торговому комплексі, площею 199,8 кв.м. (а.с. 60, 61 т. 1). 
Відповідно до технічного висновку від 29.07.2023 № 23, складеного ФОП ОСОБА_5 , після укладення договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865, у власності Дубівського споживчого товариства залишилась 51/100 частина будівлі торгового комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 загальною площею 695,1 кв.м. (а.с. 104-106 т. 1).
Через 7 років після укладення договору купівлі-продажу від 30.07.2013 № 865, а саме 14.08.2020 ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на цілу будівлю такого торгового комплексу (на 1/1 частку), загальною площею 1382,7 кв.м. на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865, усупереч тому, що нею було загалом за ними придбано тільки приміщення площею 687,6 кв.м.
Так, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 53647920 від 18.08.2020, прийнятого державним реєстратором Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Паш Михайлом Юрійовичем (номер запису про право власності 37797338 від 14.08.2020), за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/1 (одну цілу) частину будівлі торгового комплексу, розташованої по АДРЕСА_1 , загального площею 1382,7 кв.м., на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу від 11.05.2007 № 4307, від 18.06.2009 № 3769, від 30.07.2013 № 865 (а.с. 66-67 т. 1).
Оформивши за собою право власності на всю будівлю торгового комплексу у серпні 2020 року, через чотири місяці, ОСОБА_1 продала будівлю торгового комплексу (1/1 частку), загальною площею 1382,7 кв.м., своєму сину ОСОБА_4 , згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2020 № 1094 (а.с. 69 т.1).
Колегією суддів встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2024 № 617 ОСОБА_2 набув у власність будівлю торгового комплексу у АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 м.кв., що стверджується витягом із Державного реєстру речових прав від 22.08.2024 № 392104177 (додаток до апеляційної скарги ОСОБА_2 , в електронному вигляді у АСДС).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила про те, що за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 27.09.2020 № 6401 вона придбала від Калинівської сільської ради за ціною 182120 грн земельну ділянку площею 0,2 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, у АДРЕСА_1 . 
Надалі згідно договору купівлі-продажу від 12.12.2020 № 1095, ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,2 га, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, розташовану у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 68 т. 1).
При цьому згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2024 № 618 ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку площею 0,20 га з кадастровим номером 2124482800:05:002:0105, що стверджується витягом із Державного реєстру речових прав від 22.08.2024 № 392104465 (додаток до апеляційної скарги ОСОБА_2 , в електронному вигляді у АСДС).
За таких обставин встановлено, що на час розгляду справи місцевим судом та на момент ухвалення рішення суду, власником будівлі торгового комплексу у АДРЕСА_1 , загальною площею 1382,7 м.кв., а також земельної ділянки площею 0,2 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 2124482800:05:002:0105, за цією ж адресою був ОСОБА_2 , який не залучений до участі у справі, натомість визначений позивачем відповідач ОСОБА_3 , якого позивач вважав кінцевим набувачем спірного майна, не повинен відповідати за пред`явленими вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння за встановлених даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі – належному відповідачеві.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див.: постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18, від 07 травня 2025 року у справі № 761/2397/21 (провадження № 61-2944св25).
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.
Крім цього апеляційний суд зауважує, що позовна вимога, звернута до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію за нею права власності на будівлю торгового комплексу – є неефективною за обставинами даної справи, оскільки задоволення таких вимог не призводить до відновлення прав позивача, який на обґрунтування своїх вимог посилався на неодноразове відчуження належного позивачу майна без відповідної правової підстави. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див., зокрема, постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
За загальним правилом захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно зареєстроване за відповідачем, із яким позивач не має договірних відносин, то належним способом захисту є віндикаційний позов; задоволення останнього, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з незаконного володіння такого відповідача, є підставою для внесення до Реєстру відомостей про право власності позивача на це майно. Тоді як вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення права позивача. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 100, 125), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (пункт 84), від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт148, 153), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 25 січня 2022 року у справі №143/591/20 (провадження №14-72цс21, пункт 8.46), від 01 березня 2023 року у справі №522/22473/15-ц (провадження №12-13гс22, пункт 127)).
У справі, що розглядається апеляційним судом, у контексті обґрунтування позовних вимог, належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про витребування нерухомого майна від кінцевого набувача, а тому Дубівське споживче товариство, звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, обрав неналежний спосіб захисту.
При цьому, пред`явивши позовні вимоги про витребування нерухомого майна, позивач у цій справі в суді першої інстанції клопотань про заміну обраних ним відповідачів належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі інших співвідповідачів не заявляв.
Суд, першої інстанції, розглядаючи справу, не з`ясував наявність актуального власника майна на час розгляду спору та ухвалення судового рішення, не виконав вимоги п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача за правилами ст. 51 ЦПК України та не попередив позивача про наслідки невчинення даної процесуальної дії.
Апеляційний суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу не має права залучати відповідачів на стадії апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Встановивши, що позовна вимога, звернута до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію за нею права власності на будівлю торгового комплексу – є неефективною, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту, а позовні вимоги, звернуті до ОСОБА_3 , про витребування майна – пред`явлені до неналежного відповідача, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення місцевого суду, відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
Загальна сума судового збору, що підлягала сплаті за подання апеляційних скарг, становила 19379,20 грн. для кожного з апелянтів.
ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплачено 4000,00 грн (а.с. 71 т. 3). Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05.11.2025 було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 15379,20 грн (а.с. 79-80 т. 3). Оскільки позов задоволенню не підлягає, тому з Дубівського споживчого товариства слід стягнути на користь ОСОБА_1 4000,00 грн у відшкодування судового збору, а також решту судового збору, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги у розмірі 15379,20 грн на користь держави. 
ОСОБА_8 за подання апеляційної скарги сплачено 4300,00 грн (а.с. 92 т. 3), Загальна сума судового збору, що підлягала сплаті за подання апеляційних скарг, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05.11.2025 було розстрочено ОСОБА_8 сплату решти судового збору (а.с. 96-97 т. 3). Загалом у порядку розстрочення ОСОБА_8 сплачено 6600,00 грн (а.с. 115а, 120, 152 т. 3). Оскільки позов задоволенню не підлягає, тому з Дубівського споживчого товариства слід стягнути на користь ОСОБА_1 10900,00 грн у відшкодування судового збору, а також на користь держави 8479,80 грн як решти судового збору, що підлягав сплаті за подання такої апеляційної скарги. Отже загалом сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь держави складає 23859,00 грн (15379,20 +8401,80 = 23781,00). 
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив : 

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Дубівського споживчого товариства до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння – відмовити.
Стягнути з Дубівського споживчого товариства (90531, селище Дубове, вул. Гагаріна, 43, ЄДРПОУ: 05391637) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 4000,00 гривень у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Дубівського споживчого товариства (90531, селище Дубове, вул. Гагаріна, 43, ЄДРПОУ: 05391637) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 10 900,00 гривень у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Дубівського споживчого товариства на користь держави 23859,00 гривень судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, за такими реквізитами (стягувач Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ: 26255795; Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; призначення платежу – 101 05391637– судовий збір, стягнутий з Дубівського споживчого товариства, код ЄДРПОУ 05391637, на користь держави, за рішенням у справі № 307/3257/23.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 12 березня 2026 року.

Головуюча:  Судді: