КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року м. Київ справа №320/7394/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 31.10.2024 №46757/10-36-24-05/2050604325, від 31.10.2024 №46758/10-36-24-05/2050604325, від 31.10.2024 №46759/10-36-24-05/2050604325, від 31.10.2024 №46760/10-36-24-05/2050604325, від 31.10.2024 №46761/10-36-24-05/2050604325, від 31.10.2024 №46762/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , від 31.10.2024 №46764/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність обставин вчинення нею порушень вимог податкового законодавства, встановлення обставин чого стало підставою її притягнення до відповідальності шляхом прийняття оскаржуваних рішень. Окремо позивач наголошує на порушенні відповідачем порядку проведення перевірки, за наслідком якої прийняті оскаржувані рішення.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому відзиві.
Заслухавши у судовому засіданні 26.06.2025 позиції присутніх представників учасників справи (позивача та відповідача), здійснивши допит свідків, дослідивши наявні у справі докази, судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Київській області відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та п. 2 ч.1 ст. 13, пункту 92-5 розділу VIII прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДПС у Київській області від 29.08.2024 № 2342-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 04.03.2024 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з 10.01.2017 по 04.03.2024.
За результатами перевірки складено акт від 13.09.2024 №45900/10-36-24-05/2050604325 та встановлено порушення позивачем норм чинного законодавства, а саме: 
- пп.16.1.2. п.16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України за період з 01.01.2018 по 04.03.2024, оскільки позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб 76 347,04 грн., у т.ч. за 2019 рік на 19,43 грн., за 2020 рік на 807,65 грн., за 2021 рік на 7 833,13 грн., за 2022 рік на 40 554,20 грн., за 2023 рік на 8 164,94 грн., за 2024 рік на 18 967,69 грн.;
- п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України за період з 01.01.2018 по 04.03.2024 позивачем занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 6 362,25 грн., у т.ч. за 2019 рік 1,62 грн., за 2020 рік на 67,30 грн., за 2021 рік на 652,76 грн., за 2022 рік на 3 379,52 грн., за 2023 рік на 680,41 грн., за 2024 рік на 1 580,64 грн.;
- п. 187.1 ст.187, п.198.1, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, а саме в частині заниження податку на додану вартість в розмірі 124 451,90 грн., у т.ч. за 2023 рік на 53 404,23 грн., за 2024 рік на 71 047,67 грн.;
- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині: реалізації товару по готівковій формі розрахунків за період з 01.10.2018 по 04.03.2024 року, який відсутній у обліку оприбуткування придбано товару на загальну суму 1 837 143,63 грн., в т.ч.: за 2018 рік - 95 534,14 грн., за 2019 рік - 250 365,74 грн., за 2020 рік - 293 732,92 грн., за 2021 рік - 392 663,01 грн., 2022 рік - 542 713,66 грн., 2023 рік - 207 551,22 грн., 2024 рік - 54 582,95 грн.;
- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині: здійснення розрахункових операцій у готівковій формі без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без роздрукування відповідних розрахункових документів у 2024 році на загальну суму 55 740, 03 грн.;
- п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» порушено проведення розрахункових операцій через реєстратори, розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування без зазначеного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД;
- пп. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, а саме: відсутність книги обліку доходів, не незабезпеченню платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів за період з 01.01.2018 по 04.03.2024 року;
- порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів 16 вересня 2013 року № 481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2013 року за №1686/24218 та наказом Міністерства фінансів України від 13 травня 2021 року № 261 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30 червня 2021 року за №865/36487, в частині: не вірного ведення в 2019-2023 роках книги обліку доходів і витрат, а саме заповнення графи 9 «сума чистого оподатковуваного доходу.
На підставі таких висновків акта перевірки, відповідачем прийняті:
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46757/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 83 117,67 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46758/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 6 926,47 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46759/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 136 897,09 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46760/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 1 020,00 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46761/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 55 740,03 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46762/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 1 837 143,63 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 31.10.2024 №46764/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано санкції у розмірі 5 100,00 гривень.
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.
Відповідно до ст. 177 ПК України валовим доходом фізичних осіб-підприємців є отриманий протягом календарного року від провадження господарської діяльності дохід (виручка у грошовій та не грошовій формі).
ФОП ОСОБА_1 в періодах з 01.01.2018 по 04.03.2024 перебувала на загальній системі оподаткування.
Під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 вручено запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 про надання інформації та її документального підтвердження.
ФОП ОСОБА_1 на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та 04.03.2024, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей.
Згідно наданих первинний документів: видаткових накладних на придбання товарно-матеріальних цінностей, банківських виписок та згідно даних «г-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256, встановлено, що залишок товарно-матеріальних цінностей станом на 04.03.2024 повинен складати у сумі 55 740,03 грн.
Враховуючи вищезазначене, ФОП ОСОБА_1 занижено валові доходи на загальну суму 55 740,03 грн. за 2024 рік, чим порушено вимоги п.177.1, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, , послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах із таким платником податку, які включають витрати на оплату основної та додаткової заробітної плати й інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата в грошовій або натуральній формі, установлена за домовленістю сторін (окрім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми ЄСВ у розмірах і порядку, установлених законом;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, до котрих належать: витрати на відрядження найманих працівників; на послуги зв`язку та реклами; плата за розрахунково-касове обслуговування; на оплату оренди, ремонт й експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності; на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні й інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів); вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних із виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. 
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VІІІ до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Отже, для віднесення витрат до складу валових, необхідно дотримання наступних умов, а саме: вони повинні бути документально підтверджені, пов`язані із господарською діяльністю підприємця, повинні бути безпосередньо пов`язані із отриманням доходів, включатися до витрат операційної діяльності та повинні бути фактично оплачені.
З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснювала діяльність роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, до складу витрат ТМЦ, які включено до графи 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018-2024 року.
При перевірці правильності визначення витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених у додатках Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, з даними про суми валових витрат, встановленими в ході перевірки встановлено завищення Позивачем витрат на загальну суму 368 410,22 грн. у т.ч за 2019 рік на 107,97 грн., за 2020 рік на 4 486,92 грн., за 2021 рік на 43 517,41 грн., за 2022 рік на 225 301,12 грн., за 2023 рік на 45 360,76 грн., за 2024 рік на 49 636,04 грн., чим порушено вимоги пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме:
у 2019 році:
Позивачем були включені до графи 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан і доходи (від 07.02.2020 №9334001415) за 2019 рік на суму 197 521,10 грн.
Згідно наданих позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 первинних документів, а саме: видаткових накладних з підтвердженням оплати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки), банківських виписок встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей, переважно алкогольних напоїв, тютюнових виробів та непідакцизних товарів, по ціні собівартості всього у сумі 197 413,13 грн. та згідно «z-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 реалізовано товарно - матеріальних цінностей на загальну суму 390 149,56 грн. (по ціні придбання). 
Оскільки, позивач на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2018, 01.01.2019, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей проведеною перевіркою встановлено завищення витрат ТМЦ на загальну суму 107,97 грн.
Отже, враховуючи вищезазначене, встановлено завищення витрат на загальну суму 107,97 грн., чим порушено вимоги п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
у 2020 році:
Аналогічно позивачем були включені до графи 5 «Вартість придбаних товарно- матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан і доходи (від 06.02.2021 №9371681069) за 2020 рік на суму 226 980,99 грн.
Згідно наданих позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 первинних документів, а саме: видаткових накладних з підтвердженням оплати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки), банківських виписок встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей, переважно алкогольних напоїв, тютюнових виробів та непідакцизних товарів, по ціні собівартості всього у сумі 224 334, 37 грн. та згідно «z-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 реалізовано товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 448 442, 47 грн. (по ціні придбання).
Оскільки, позивач на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2020, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей проведеною перевіркою встановлено завищення витрат ТМЦ на загальну суму 4 486,92 грн.
Отже, враховуючи вищезазначене, встановлено завищення витрат на загальну суму 4 486,92 грн., чим порушено вимоги п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
у 2021 році:
Позивачем були включені до графи 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан і доходи (від 10.02.2022 39431452283) за 2021 рік на суму 258 083,81 грн.
Згідно наданих позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 первинних документів, а саме: видаткових накладних з підтвердженням оплати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки), банківських виписок встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей, переважно алкогольних напоїв, тютюнових виробів та непідакцизних товарів, по ціні собівартості всього у сумі 214 566,40 грн. та згідно «z-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 реалізовано товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 518 693,99 грн. (по ціні придбання).
Оскільки, позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно - матеріальних цінностей станом на 01.01.2021, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей проведеною перевіркою встановлено завищення витрат ТМЦ на загальну суму 43 517,41 грн.
Отже, враховуючи вищезазначене, встановлено завищення витрат на загальну суму 43 517,41 грн., чим порушено вимоги п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
у 2022 році:
Позивачем було включені до графи 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан і доходи (від 12.06.2023 №39311645101) за 2022 рік на суму 248 226,68 грн.
Згідно наданих позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 первинних документів, а саме: видаткових накладних з підтвердженням оплати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки), банківських виписок встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей, переважно алкогольних напоїв, тютюнових виробів та непідакцизних товарів, по ціні собівартості всього у сумі 22 925,56 грн. та згідно «z-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 реалізовано товарно - матеріальних цінностей на загальну сум; 466 957,34 грн. (по ціні придбання).
Оскільки, позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно - матеріальних цінностей станом на 01.01.2022, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей, встановлено завищення витрат ТМЦ на загальну суму 225 301,12, грн.
у 2023 році:
Позивачем було включені до графи 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан і доходи (від 02.03.2024 №9385131142) за 2023 рік на суму 1 194 086,62 грн.
Згідно наданих до перевірки ФОП ОСОБА_1 на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 первинних документів, а саме: видаткових накладних з підтвердженням оплати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки), банківських виписок встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей, переважно алкогольних напоїв, тютюнових виробів та непідакцизних товарів, по ціні собівартості всього у сумі 1 240 736,91 грн. та згідно «г-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 реалізовано товарно - матеріальних цінностей на загальну суму 1 308 380,65 грн. (по ціні придбання).
Оскільки, позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно - матеріальних цінностей станом на 01.01.2023, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей, встановлено завищення витрат ТМЦ на загальну суму 45 360,76 грн.
Отже, враховуючи вищезазначене, встановлено завищення витрат на загальну суму 45 360,76 грн., чим порушено вимоги п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.
у 2024 році:
Позивачем включені до графи 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції» додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан і доходи (від 01.04.2024 №9077122766) за 2024 рік на суму 304 050,35грн.
Згідно наданих до перевірки Позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 первинних документів, а саме: видаткових накладних з підтвердженням оплати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки), банківських виписок встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей, переважно алкогольних напоїв, тютюнових виробів та непідакцизних товарів, по ціні собівартості всього у сумі 209 959,27 грн. та згідно «z-звітів» реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 реалізовано товарно - матеріальних цінностей на загальну суму 288 607,73 грн. (по ціні придбання).
Оскільки, позивачем на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 не надано інформацію щодо залишків товарно - матеріальних цінностей станом на 01.01.2024, а також акти списання продукції та інші документи, що підтверджують використання закуплених товарно-матеріальних цінностей проведеною перевіркою встановлено завищення витрат ТМЦ на загальну суму 49 636,04 грн.
Отже, враховуючи вищезазначене, встановлено завищення витрат на загальну суму 49 636,04 грн., чим порушено вимоги п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік, встановлено заниження Позивачем суми чистого доходу на загальну суму 424 150,24 грн. у т.ч за 2019 рік на 107,97 грн., за 2020 рік на 4 486,92 грн., за 2021 рік на 43 517,41 грн., за 2022 рік на 225 301,12 грн., за 2023 рік на 45 360,76 грн., за 2024 рік на 105 376,07 грн., чим порушено пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті допущених порушень податкового законодавства.
В подальшому, у зв`язку з заниженням доходу позивачем та відповідно до п. 177.1, ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 ст.167 цього Кодексу .
Відповідно до п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 Податкового кодексу України у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.
Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за періоди з 01.01.2018 по 04.03.2024, що підлягає сплаті до бюджету позивачем встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету на загальну сум 76 347,04 грн., у т.ч. за 2019 рік на 19,43 грн., за 2020 рік на 807,65 грн., за 2021 рік на 7 833,13 грн., за 2022 рік на 40 554,20 грн., за 2023 рік на 8 164,94 грн., за 2024 рік на 18 967,69 грн.
Позивач у періоді з 01.01.2018 по 04.03.2024 у контролюючих органах не реєструвалася платником податку на додану вартість.
Згідно наданих до перевірки на запит ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 про надання інформації та документального підтвердження Позивач первинних документів та банківських виписок та даних чеків які містяться у даних реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 фізичною особою - підприємцем отримано дохід у сумі 1039 526,70 грн. за період 01.01.2023 по 30.09.2023.
Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно розділу V Податкового кодексу України, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування ПДВ), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку в контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання).
Згідно з п. 183.1 та п. 183.2 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу з; своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву та у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст. 181 Податкового кодексу України.
При досягненні обсягу постачання товарів/послуг за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 в сумі 1 039 526,70 грн. без ПДВ позивачем не було подано реєстраційну заяву платника податку на додану вартість до контролюючих органів за своїм місцезнаходження, чим порушено вимоги п. 183.2 ст.183 розділу V Податкового кодексу України.
Пунктом 183.10 ст.183 Податкового кодексу України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених ст.183 Податкового кодексу України не подано до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Оскільки, позивачем не подано в установлені строки податкові декларації з податку на додану вартість за період з 11.10.2023 по 04.03.2024, то податкові зобов`язання визначено відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 розділу II Податкового кодексу України. 1 разі визначення суми податкового зобов`язання платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54,3.5, 54,3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України тягне за собою накладення на платника податків штрафів у розмірах, визначених п. 123.1 ст. 123 розділу II Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 ПКУ, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно п.п. «а» п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачанню товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Позивачем не подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень-листопад 2023 року та січень - березень 2024 року, відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 розділу II Податкового кодексу України. Водночас, у разі визначення суми податкового зобов`язання платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України тягне за собою накладення на платника податків штрафів у розмірах, визначених п. 123.1 ст. 123 розділу II Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України (п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України).
Для резидента - це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено п.п. 164.2.1 - 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Крім того, до цього переліку включаються інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України, що передбачені п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України.
Відповідно до п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.
Підпунктом 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України визначено, що нарахування, утримання і сплата (перерахування) збору в бюджет здійснюються в порядку, установленому ст. 168 ПК України за ставкою 1,5 відсотка, визначеною п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України.
Враховуючи зазначене, військовий збір утримується з суми доходу, що є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 163, 164 ПК України.
Водночас, перевіркою правильності нарахування військового збору з сум чистого оподаткованого доходу, встановлено заниження сум військового збору з чистого оподатковуваного доходу, про що зазначено в п. 2.1.2 акта перевірки, на загальну суму 6 362,25 грн., у т.ч. за 2019 рік 1,62 грн., за 2020 рік на 67,30 грн., за 2021 рік на 652,76 грн., за 2022 рік на 3 379,52 грн., за 2023 рік на 680,41 грн., за 2024 рік на 1 580,64 грн., чим порушено п. п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу.
Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зазначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції у приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
В ході проведення перевірки згідно ІКС «Податковий Блок» підсистеми «Почекова інформація» та даних реєстраторів розрахункових операцій фіскальний номер 3000290990, 3001119718, 3000422256 встановлено факт реалізації товару (продуктів харчування, тютюнових виробів, алкогольних та безалкогольних напоїв) ФОП ОСОБА_1 у готівковій та безготівковій формі розрахунків за період з 01.01.2018 по 04.03.2024, який відсутній у обліку оприбуткування придбаного товару на загальну суму 1 837 143,63 грн., в т.ч.: за 2018 рік - 95 534,14 грн., за 2019 рік - 250 365,74 грн., за 2020 рік - 293 732,92 грн., за 2021 рік - 392 663,01 грн., 2022 рік - 542 713,66 грн., 2023 рік - 207 551,22 грн., 2024 рік - 54 582,95 грн., чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Реалізація товарно-матеріальних цінностей підтверджується первинними фінансово- господарськими документами наданими позивачем за період з 01.01.2018 по 04.03.2024, а саме: видатковими накладними на придбання та реалізацію ТМЦ та банківськими виписками про рух коштів по рахунках наданих до перевірки.
Згідно з п. 177.10 ст.177 Кодексу фізичні особи підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.
Форма такого обліку та порядок його ведення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику.
Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність» та Порядку її ведення» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року № 1686.
Відповідно до п.1 Порядку №1025 та №481 фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.
Дані Книги використовуються фізичною особою-підприємцем для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний податковий період.
Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 року за № 1411/37033 затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку.
Порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджено:
Документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів;
Місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП;
Місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг);
Первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару;
Товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).
Разом з тим, проведеною перевіркою встановлено порушення, а саме: відсутня інформація щодо обліку реалізованих товарів без підтверджуючих документів на придбання та здійснено позивачем продаж тих товарів, що не відображені в обліку на загальну суму 55 740,03 грн. станом на 04.03.2024, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).
Згідно п. 1 ст. 3 розділу II Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосування електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені в фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій або у випадках передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді (п. 1.4 гл. 1 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22).
При здійсненні розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) необхідно застосовувати РРО.
Між тим, судом встановлено здійснення розрахункових операцій позивачем у готівковій формі без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без роздрукування відповідних розрахункових документів у 2024 році на загальну суму 55 740,03 грн., чим порушено вимоги п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
У позовній заяві позивач зазначає, що виїзна перевірка має проводитись виключно за місцем знаходження платника, проте перевірка проведена в приміщені контролюючого органу.
У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Порядок проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок та підстави для їх призначення врегульовано ст. 78 ПК України.
Згідно з пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України перевірка проводиться, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення та за умови пред`явлення або надіслання таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції^, розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Так, копію наказу від 02.04.2024 № 2342-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено особисто позивачу 29.08.2024, що підтверджується її особистим підписом.
Направлення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 29.08.2024 № 8492/10-36-24-05 та № 8491/10-36-24-05 пред`явлено для ознайомлення позивача 29.08.2024.
При цьому, з огляду на те, що у направленнях на перевірку та наказі міститься власноручний підпис позивача, чим засвідчено факт отримання наказу, вбачається, що позивач допустила посадових осіб до проведення перевірки.
Суд враховує, що після отримання вищевказаного наказу на направлень на проведення перевірки позивач подала особисто до Головного управління ДПС у Київській області заяву від 02.09.2024 №59703/6 про проведення позапланової виїзної перевіри в приміщенні Головного управління ДПС у Київській області.
Враховуючи вищенаведені обставини, доводи позивача про те, що документальна позапланова виїзна перевірка була здійснена лише в приміщенні Головного управління ДПС у Київської області є безпідставними, оскільки виїзд на адресу фактичного місцезнаходження платника здійснювався. При цьому, позивач власноруч написала заяву про проведення перевірки в приміщенні відповідача та подала її до Головного управління ДПС у Київській області через канцелярію.
Отже, судом встановлено, що відповідач забезпечив право платника податків на участь у перевірці із наданням документів та пояснень.
Верховний Суд у постанові від 25.11.2021 по справі №440/1961/19 дійшов висновку, що «правомірність проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу залежить від обставин та умов, які передували її проведенню та призвели до того, що перевірка проведена у приміщенні контролюючого органу. Якщо зміна місця проведення перевірки відбулася безпідставно, без згоди на це платник податків та без забезпечення йому права на участь у проведенні такої перевірки, то така може бути визнана протиправною. Однак, якщо ж це відбулося з об`єктивних причин, за відсутності заперечень з боку платника податків і при цьому право платника податків на участь було забезпечено (незалежно від того, чи скористався платник податків таким правом), то така перевірка не може бути визнана протиправною.
Отже, саме по собі проведення виїзної перевірки у приміщенні органу державної податкової служби не свідчить про допущення контролюючим органом порушень норм ПК України, які тягнуть за собою протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки».
Згідно з абзацами першим - третім п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до ст.ст. 39 і 39-2 ПК України) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПКУ, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.
Слід зауважити, що п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України.
При цьому дію п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ).
Законом № 2120-ІХ ст. 102 ПК України також було доповнено п. 102.9, яким передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас, п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Так, відповідно до пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Поряд з цим, Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, п. 102.9 ст. 102 виключено.
Таким чином, контролюючий орган має право провести документальну перевірку та визначити суму грошового зобов`язання платника податків протягом 1095 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, після закінчення строку давності (1095 днів), який припадав на період дії карантину та воєнного стану (до 01.08.2023), враховуючи період зупинення такого строку давності з 18 березня 2020 року до 01 серпня 2023 року (включно).
Так, останнім днем граничного строку подання декларації позивачем за 2018 рік є 20.01.2019.
Як зазначалось, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня. Тобто такий відлік в даному випадку розпочинається з 20.01.2019 та складає 1095 днів.
З 20.01.2019 по 18.03.2020 (день зупинення строків давності у зв`язку з введення дії карантину спричиненому COVID-19) пройшло 423 дні.
З 01.08.2023 (день поновлення зупинених строків давності) до дня прийняття наказу відповідача від 29.08.2024 №2342-п, пройшло 397 дні.
Таким чином, на момент прийняття наказу ГУ ДПС у Київській області від 29.08.2024 №2342-п про проведення перевірки позивача пройшло 820 днів.
Отже, доводи позивача про порушення строків давності для проведення перевірки не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.
Щодо встановлених дефектів в акті перевірки від 13.09.2024 №45900/10-36-24-05/2050604325 суд зазначає, що Головне управління ДПС у Київській області, вже розглянуло заперечення від 10.10.2024 позивача на Акт перевірки від 13.09.2024року № 45900/10-36-24-05/2050604325 в якому однією з підстав скасування винесених податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки була друкарська описка у перевіряючих, а саме в висновках акту перевірки вказано помилково прізвище не позивача а іншої особи.
В результаті чого, вході розгляду, матеріалів перевірки комісією ГУ ДПС у Київській області з розгляду заперечення встановлено допущену помилку при написанні прізвища платника. Враховуючи зазначене комісією ГУ ДПС у Київській області з, розгляду заперечення висновок перевірки акта від 13.09.2024 №45900/10-36-24-05/2050604325 зобов`язано викласти в новій редакції з урахуванням виправлення прізвища позивача.
Суд звертає увагу, що вказана обставина не скасовує порушень встановлених в ході проведення перевірки та підстав її проведення.
Підсумовуючи викладене, на думку суду, доводи позивача не спростовують правомірність проведення перевірки, а також висновків документальної позапланової виїзної перевірки, тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.
Суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) було доведено правомірність прийнятих ним оскаржуваних рішень.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,
В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.