Справа № 278/404/26 

В И Р О К 
Іменем України 

15 квітня 2026 року        м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
з участю секретаря   ОСОБА_2 ,
прокурора   ОСОБА_3 ,
обвинуваченого  ОСОБА_4 ,
захисника   ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця за призовом за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі – КК), 

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2023 року о 09 год. військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, умисно та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин не з`явився до місця служби, що дислокувалось у м. Житомирі, обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд до свого затримання 24 листопада 2025 року.
Крім того, у невстановлений день, час та місці, але не пізніше 24 листопада 2025 року ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з невстановленою особою з метою незаконного збуту психотропних речовин. 
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений час та місці у порушенням вимог ст. ст. 7, 8, 12, 17, 25 і 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» отримав від невстановленої особи у невстановлений час та місці пакунки із небезпечною психотропною речовиною «PVP» вагою не менше 436,11158 г, яка відповідно до списку 2 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (далі – Перелік), є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, та психотропною речовиною «амфетамін» вагою не менше 5,47885 г, яка відповідно до списку 2 таблиці ІІ Переліку є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, незаконно придбавши їх таким чином з метою збуту. 
Після цього ОСОБА_4 переніс зазначені психотропні речовини до місця свого проживання, а саме до квартири АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав їх з метою збуту до їх вилучення 24.11.2025 під час обшуку. 
Крім цього, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, у невстановлений день та час, перебуваючи за вищевказаним місцем свого проживання, пофасував у полімерні зіп-пакети особливо небезпечну речовини «PVP» в загальній кількості не менше ніж 182 згортки, обклеївши їх липкою ізоляційною стрічкою синього кольору.
Після чого 24.11.2025 ОСОБА_4 направився до лісової посадки, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 1822085600:05:000:0001 поблизу с. Сонячне, Оліївської територіальної громади Житомирського району та області, де з метою збуту приховав в ґрунтовому покриві не менше ніж 19 згортків кристалічної речовини білого кольору, яка є особливо небезпечною речовиною «PVP», загальною масою 25,97304 г.
Після завершення вищезазначених дій ОСОБА_4 здійснив фіксацію місць закладок за допомогою мобільного телефону марки «Iphone SE» та встановленого на мобільному телефоні додатку «NoteCam» із внесенням у фото геолокаційних даних та відмітки про знаходження психотропної речовини. Однак надіслати замовнику фотокартки із місцем схованки вказаних згортків ОСОБА_4 не встиг, оскільки в той же день був затриманий поліцейськими на земельній ділянці з кадастровим номером 1822085600:05:000:0001 поблизу с. Сонячне Житомирського району та області. Під час особистого обшуку у ОСОБА_4 виявлено та вилучено 163 згортки з особливо небезпечною психотропною речовиною білого кольору «PVP», обмотаних ізоляційною стрічкою синього кольору, загальною масою 426,16961 г, які останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вищезазначених діянь визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що зазначені обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених діянь доведена, і кваліфікує їх за ч. 5 ст. 407 КК як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 3 ст. 307 КК як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах та психотропної речовини у великих розмірах.
У вищезазначених діяннях обвинуваченого, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин, вбачається передбачена ч. 2 ст. 307 КК така кваліфікуюча ознака як «вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб». Однак оскільки ця ознака не інкримінувалась обвинуваченому стороною обвинувачення, суд, керуючись положеннями частин 1 та 3 ст. 337 КПК, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, і суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, також не включає цю ознаку до кваліфікації діяння обвинуваченого за ч. 3 ст. 309 КК.
Крім того, стороною обвинувачення вищезазначене діяння обвинуваченого, яке виразилось у недоведенні до кінця умислу на збут захованих згортків із психотропною речовиною, додатково кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК як незакінчений замах на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах. 
Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 11 п. 3 постанови від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.
Оскільки вищезазначені незакінчені дії обвинуваченого по збуту психотропної речовини передбачені як альтернативні у диспозиції ст. 307 КК поруч із придбанням та зберіганням цієї психотропної речовини, які є закінченими, суд, керуючись вказаним роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України та ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення виключає із кваліфікації діяння обвинуваченого посилання на ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК. 
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином, обвинувачений вчинив один епізод такого діяння, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК, є особливо тяжким злочином у сфері обігу психотропних речовин, обвинувачений не встиг довести умисел до кінця в частині збуту психотропної речовини.
ОСОБА_4 не судимий, одружений, є військовослужбовцем за призовом за мобілізацією, є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину, обмежено придатний до військової служби, по службі характеризується посередньо, за попереднім місцем служби – позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому за обома кримінальними правопорушеннями, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжуються йому покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, безальтернативний характер санкцій ч. 5 ст. 407 та ч. 3 ст. 307 КК щодо виду основного покарання, суд призначає покарання за обома кримінальними правопорушеннями у виді позбавлення волі. Враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого, суд призначає покарання на мінімальний строк, передбачений санкціями вказаних частин статей КК. Однак при цьому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК на строк нижче від найнижчої межі, встановлених у санкціях частин статей, оскільки не встановлено кількох обставин, що пом`якшують покарання, які б в сукупності істотно знижували ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушення. Крім того, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК, з корисливих мотивів, про що він сам надав показання в судовому засіданні, суд призначає додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 307 КК у виді конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з приєднанням до основного додаткового покарання.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешт, накладений на речові докази, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, на підставі ст. 174 КПК, підлягає скасуванню, а самі речові докази – знищенню. Арешт на мобільні телефони обвинуваченого у зв`язку із призначеним додатковим покаранням у виді конфіскації майна скасуванню не підлягає. 
Враховуючи призначене покарання, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому попередній запобіжний захід у вигляді застави. Після набрання вироком законної сили цей запобіжний захід слід вважати скасованим, а застава підлягатиме поверненню заставодавцю або уповноваженій нею особі.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-382 КПК, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 3 ст. 307 КК, та призначити йому покарання:
за ч. 5 ст. 407 КК – у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
за ч. 3 ст. 307 КК – у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня взяття його під варту після звернення вироку до виконання, зарахувавши в цей строк строк його попереднього ув`язнення з 24.11.2025 по 02.02.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 попередній запобіжний захід у вигляді застави. Після набрання вироком законної сили та за умови виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, а також повідомляти суд про зміну місця проживання, повернути заставу в розмірі 266 240 грн заставодавцю ОСОБА_6  або уповноваженій нею особі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 90 922 (дев`яносто тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні та 20 (двадцять) копійок судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.
Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира, від 26.11.2025, 28.11.2025, 12.12.2025 на речові докази: згортки, кристалічну речовину, банківські картки, – скасувати, а самі докази знищити. 
Належні обвинуваченому ОСОБА_7 мобільні телефони марки «Iphone 12 Pro Max», та "Iphone SE", електронні ваги марки «Domotec» – конфіскувати в дохід держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя          ОСОБА_1