Справа № 752/24077/25 
Провадження №: 3/752/101/26 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли 
від	Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції 	
про	притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП	
відносно	ОСОБА_1  дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1  місце реєстрації - АДРЕСА_1  місце проживання - АДРЕСА_2  ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 	
за участі 	ОСОБА_1 , захисника - адвоката Полянчука В.Б.,	

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 460176 від 21.09.2025, що складений з посиланням на порушення п. "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху (надалі по тексту - протокол).
Відповідно до зазначеного протоколу 21.09.2025 о 00:25 у м. Києві по вул. М. Грінченка, 86-Е водій ОСОБА_1 керував електросамокатом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager № 6820, що підтверджується тестом № 4886, результати становлять 0,96 (проміле), з результатом огляду ОСОБА_1 згідний, від проходження відповідного огляду в медичному закладі відмовився.
Також у протоколі зазначено, що велась безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор № 474269, № 470646.
В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано лазерний компакт диск з записами нагрудних камер співробітників патрульної поліції, роздруківку з пристрою Drager mobile printer 6820 (ARHJ-0227), що містить підпис ОСОБА_1 , акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що містить підпис ОСОБА_1 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також до протоколу було приєднано довідку поліцейської Васечко Лілії від 24.09.2025, в якій процитовано ч. 1 ст. 130, ст. 221, 247, 254, 256 КУпАП, зазначено, що відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Закону України "Про дорожній рух" встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на свій території України, а відповідно Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" електричний транспортний засіб, оснащений виключно електричним тягловим двигуном та системою акумулювання електричної енергії, яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела енергії, є транспортним засобом і в матеріалах справи містяться належні і допустимі докази того, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою провину в інкриміновоному правопорушенні не визнав та пояснив, що того дня, він, разом із друзями ходив в бар. Враховуючи віддаленість місця проживання від місця відпочинку, ОСОБА_1 зі своїм другом ОСОБА_2 намагались викликати службу таксі, щоб дістатись до місця проживання, проте не встигли цього зробити до початку комендантської години. У зв`язку з цим, вони вирішили скористатись послугами прокату самокатів. Так, керуючи самокатом по вул. М. Грінченка, вони були зупинені працівниками поліції. Також ОСОБА_1 пояснив, що на вимогу працівників поліції пройшов огляд на газоаналізаторі Драгер на місці зупинки. Проте, працівники поліції не запитали в нього чи погоджується він з результатами проведеного огляду на місці зупинки. 
На уточнюючі запитання суду (судді) ОСОБА_1 пояснив, що отримував посвідчення водія, яке вимагається для керування транспортним засобами, зокрема за категорією "В". 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Полянчук В.Б. заявив клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП. Відповідно до заявленого клопотання і виступу захисника ОСОБА_1 не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позиція захисту ґрунтується на тезах про 
- порушення працівниками поліції встановленого законом порядку огляду в частині ненаправлення ОСОБА_1 до медичного закладу охорони здоров`я, після його відмови від проходження огляду на місці зупинки так званого транспортного засобу; 
- порушення працівниками поліції встановленого законом порядку огляду в частині процедури, зокрема у зв`язку з тим, що після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння працівники поліції не з`ясували чи погоджується особа з результатами приладу "Драгер";
- провокацію інспекторами патрульної поліції Терзі М.С. для отримання відмови від проходження огляду в лікарні "Соціотерапія" шляхом повідомлення неправильного порядку проведення огляду в медичному закладі охорони здоров`я;
- недійсність результатів огляду через порушення строку калібрування спеціального технічного приладу "Драгер";
- неможливість застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом саме за керування електросамокатом; 
- наявність в діях ОСОБА_1 обставин крайньої необхідності, визначених ст. 17 КУпАП;
- недопустимість долученого до протоколу про адміністративне правопорушення направлення в медичний заклад охорони здоров`я;
- неможливість використання протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу у справах про адміністративне правопорушення;
- недопустимість всіх доказів, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
До клопотання приєднано інструкцію до приладу Drager Alcotest 6820, відповідь Комунального некомерційного підприємства "Київська міська наркологічна лікарня "Соціотерапія" на запит адвоката з додатками від 05.12.2023, відповідь Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня № 10" на запит адвоката від 16.09.2025, відповідь Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за запит адвоката від 18.08.2025 з додатком, інструкцію до самокату ES-08S V4.6, скрін-шот із застосунку служби пасажирських перевезень "Уклон", роздруковані дані з Урядового порталу щодо запровадження комендантської години. 
Проаналізувавши фактичні обставини за наслідками дослідження матеріалів справи, заслуховування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, переглянувши в залі судового засідання на робочому комп`ютері відеозаписи з нагрудної камери співробітників поліції, керуючись завданнями КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 245 КУпАП, суд (суддя) вважає наявними підстави для закриття провадження у цій справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.
Так, з досліджених відеозаписів слідує, що 21.09.2025 у нічний час доби громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухалися на електросамокатах Freego, орендованих у Товариства з обмеженою відповідальністю "Байк-Нау" за допомогою застосунку у мобільному телефоні та їхали уздовж проїзної частини по вул. М. Грінченка, де булим зупинені працівниками патрульної поліції. ОСОБА_1 та його знайомий ОСОБА_2 дійсно пояснювали правоохоронцям, що вони не змогли викликати службу таксі, оскільки в застосунках таксі жоден водій не хотів приймати їх замовлення, а тому змушені були скористатися самокатами, щоб встигнути дістатися до місця мешкання до початку комендантської години.
У ході спілкування з ними, працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, а тому як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 було запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки. При цьому, їм було роз`яснено, що така вимога обумовлена змінами до законодавства та визначення електросамокату як виду транспортного засобу, керування яким у стані алкогольного сп`яніння заборонено. 
ОСОБА_1 зазначив, що не знав про те, що електросамокат прирівняно до транспортного засобу, і що йому відомо тільки про заборону керування в стані сп`яніння автомобілями та велосипедами. Після висловлення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від такого проходження та просив доставити його до медичного закладу охорони здоров`я. Натомість працівниками поліції було роз`яснено, що як на місці зупинки так і в медичному закладі ОСОБА_1 буде проходити огляд на "такому саме приладі Драгер". Надалі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пройшли огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 (прилад № ARHK-0556). Результат тестування ОСОБА_1 з показником 0,96 % проміле роздруковано на пристрої Drager mobile printer № ARHJ-0227, номер тесту 4886. Після того, як газоаналізатор показав позитивний результат, інспекторами поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння і що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Надалі на відеозаписах відображено момент заповнення паперових документів та складання протоколу про адміністративне правопорушення, видачу його водієві.
Таким чином, з відеозапису слідує, що у ОСОБА_1 не було з`ясовано чи погоджується він з результатами огляду на стан сп`яніння, адже він дійсно заперечував проти проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з підстав недовіри приладу Драгер та наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я. А відповідний огляд на місці зупинки було проведено виключно через помилкові роз`яснення працівників поліції стосовно ідентичності оглядів на місці зупинки та в медичному закладі охорони здоров`я. Тобто, за наявності фактичної недовіри водія до оглядів, проведених за допомогою газоаналізатора, у ОСОБА_1 не було з`ясовано чи погоджується той з результатами проведеного огляду та не направлено на огляд до спеціалізованого медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху для перевірки достовірності показнику приладу, який було застосовано, що є суттєвим порушенням процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та становить собою також і порушення прав та інтересів особи, в тому числі - фундаментального права на захист. Таким чином, водій був фактично позбавлений можливості заперечити результати огляду на місці зупинки, позбавлений права пройти огляд у лікаря нарколога в спеціалізованому медичному закладі.
Розглядаючи цю справу про адміністративне правопорушення, суд (суддя) відхиляє заперечення захисника та ОСОБА_1 у частині недійсності результатів огляду через порушення строку калібрування спеціального технічного приладу (газоаналізатора Alcotest Drager), в частині наявності в діях ОСОБА_1 обставин крайньої необхідності, визначених ст. 17 КУпАП та неможливості застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Позиція суду (судді) ґрунтується на наступному. 
За змістом Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному, визнається учасником дорожнього руху.
Транспортним засобом за приписами вказаних Правил визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. 
Визначаючи громадянина ОСОБА_1 як особу, яка може бути на законних підставах притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за наявності для цього достатніх підстав), суд (суддя) керується приписами Правил дорожнього руху, Законом України "Про дорожній рух", Законом України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" та виходить з того, що керуючи електросамокатом, громадянин ОСОБА_1 є учасником дорожнього руху та зобов`язаний був дотримуватися вимог Правил дорожнього руху в частині тверезості. 
Так, приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них.
Згідно зі ст. 1 цього Закону легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Відповідно до наданих захисником документів, ОСОБА_1 пересувався на електросамокаті, тобто на колісному транспортному засобі, який оснащений та приводиться в рух системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії із потужністю 350 Вт, з двома колесами, який має максимальну конструктивну швидкість до 25 кілометрів на годину та максимальне навантаження 80 кг.
Цей електросамокат, виходячи з положень Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" слід кваліфікувати як легкий персональний електричний транспортний засіб.
За змістом п. 1.10 Правл дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста- машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Дійсно, в силу положень Закону України "Про дорожній рух" та Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (зі змінами), керування електросамокатом, яким користувався ОСОБА_1 , не вимагає наявності посвідчення водія, проте це не нівелює обов`язку особи, яка ним керує, дотримуватися вимог законодавства в частині тверезості. 
На переконання суду (судді) у частині вимог про тверезість Правила дорожнього руху розповсюджуються на осіб, які користуються електричними транспортним засобами з метою переміщення у просторі і для керування якими наявність посвідчення водія не вимагається.
Також слід зауважити, що КУпАП має певну специфіку у своїх нормах. Зокрема, у ч. 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Так само карною є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за умови керування з ознаками сп`яніння. Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП веде мову про спеціального суб`єкта, де законодавцем застосовано слово "особа", а не водій. У той же час, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП виокремлює види стягнення для водіїв, яким є штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також виокремлює вид стягнення не для водіїв, а інших осіб, і ним є - лише штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Поряд з цим, до прикладу, ст. 126 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає накладення стягнення на винного у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ні диспозиція, ні санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП не виокремлює поняття "водій" і "особа" та не розділяє їх. 
У зв`язку з цим, електросамокат Freego ES-08S, працівниками поліції правомірно ідентифіковано як електричний транспортний засіб, адже це узгоджується з приписами Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів". 
Оскільки ОСОБА_1 керував електросамокатом, який слід визнавати транспортним засобом та здійснював це з ознаками алкогольного сп`яніння та сам визнавав, що вживав алкогольні напої (доводиться відеозаписами), її перевірка та огляд на стан сп`яніння мали відповідати та відбуватися з урахування дії спеціальних норм законодавства, зокрема ч. 2-4 ст. 266 КУпАП, Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі по тексту Інструкція № 1452/735).
При тому, з пояснень ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні вбачається, що він має посвідчення водія, а відтак, керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, він виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути віднесеним до категорії "інших осіб".
Заперечення захисника у частині недостовірності показань приладу Drager Alcotest 6826, який був застосований при проведенні огляду відносно ОСОБА_1 оцінюються критично, оскільки відомості про порядок проходження газоаналізатором Alcotest 6820 необхідного калібрування з першоджерела подано не було (як-то відомостей від органу сертифікації в Україні, офіційних відомостей від Управління патрульної поліції у м. Києві про проходження повірки і калібрування тощо). Крім того, суду (судді) не доведено належними і достовірними доказами та обґрунтованими переконаннями, що покажчик калібрування є визначальним для правильності роботи приладу, який було використано для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Окрім того, суд, керуючись власним переконанням, не враховує подане стороною захисту "Керівництво з експлуатації" приладу для визначення концентрації алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 6820 враховуючи той факт, що дане керівництво складене російською мовою, а стороною захисту не було надано а ні перекладу даного керівництва, а ні джерела походження цього друкованого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Цим Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. 
Таким чином, газоаналізатори виробництва концерну "Drager Alcotest" (Німеччина), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. 
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 "Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями", що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за № 1417/29547, встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, за змістом якого для газоаналізаторів такий термін становить один рік. 
Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 слід вважати такими джерелами права, які встановлюють юридичні наслідки, що мають значення для оцінки обставин, які є суттєвими для повного і всебічного розгляду цієї справи. 
Враховуючи викладене, спеціальний технічний засіб, який був використаний для огляду водія ОСОБА_1 21.09.2025 працівниками патрульної поліції не слід вважати несправним через те, що останнє його калібрування відбулося 05.11.2024. 
Позицію захисника про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оцінюється критично і відхиляється, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Виходячи з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та відеозаписів, використання самокату у нічний час доби для того, щоб дістатися до місця мешкання через неможливість виклику таксі. Прямих чи опосередкованих відсилань до того, що пересуванні у нічний час було обумовлене потребами безпеки, порятунку, надання професійної суттєвої допомоги собі чи третій особі, виконання невідкладного службового завдання, бойового завдання тощо ні на відеозаписі, ні з пояснень ОСОБА_1 не вбачається. На переконання суду, таке пересування було обумовлене завершенням дозвілля. 
Незважаючи на те, що доводи захисту в описаній вище частині відхиляються, суд (суддя) вважає наявним істотне порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яке оцінюється як підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Так, як унормовано у ч. 2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно з п. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. 
У п. 1-9 розділу ІІ Інструкції № 1452/375 закріплено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. 
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку № 1 до цієї Інструкції. 
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п. 2 розділу 3 Інструкції №1452/735, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Відповідно до п. 8 розділу 3 цієї ж Інструкції, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
З викладених положень зазначеної Інструкції № 1452/735, а також і відповідних положень ст. 266 КУпАП, слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводиться на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних приладів, а задля забезпечення достовірності результатів огляду - у разі незгоди водія з результатами огляду, співробітники поліції зобов`язані забезпечити доставку такого водія до найближчого закладу охорони здоров`я для здійснення його огляду лікарем наркологом. При проведенні огляду в медичному закладі охорони здоров`я медичним працівником в обов`язковому порядку відбирається зразок біологічного середовища особи для проведення відповідних лабораторних досліджень.
Досліджені відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських свідчать про те, що ОСОБА_1 висловив свою недовіру спеціальному технічному приладу Alcotest Drager та просив доставити його до медичного закладу охорони здоров`я, чим фактично відмовився від проходження огляду на місці зупинки, проте не був направлений та доставлений до медичного закладу для проходження огляду у лікаря-нарколога.
Після чого інспектори поліції надали йому роз`яснення стосовно встановленого порядку огляду та пояснили, що огляд на місці зупинки та в медичному закладі охорони здоров`я є ідентичними за своїм порядком та включають виключно проходження огляду на спеціальному технічному приладі - Драгері.
Окрім того, після проходження огляду ОСОБА_1 на місці зупинки, інспекторами поліції не було з`ясовано чи погоджується він з результатами огляду на стан сп`яніння, адже він дійсно заперечував проти проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з підстав недовіри приладу Alcotest Drager та наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я. Огляд на місці зупинки ОСОБА_1 пройшов виключно через роз`яснення працівників поліції стосовно ідентичності оглядів на місці зупинки та в медичному закладі охорони здоров`я. 
Тобто, за наявності фактичної недовіри водія до оглядів, проведених за допомогою газоаналізатора, у ОСОБА_1 не було з`ясовано чи погоджується той з результатами проведеного огляду та не направлено на огляд до спеціалізованого медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху для перевірки достовірності показнику приладу, який було застосовано, що є суттєвим порушенням процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та становить собою також і порушення прав та інтересів особи, в тому числі - фундаментального права на захист. Таким чином, водій був фактично позбавлений можливості заперечити результати огляду на місці зупинки, позбавлений права пройти огляд у лікаря нарколога в спеціалізованому медичному закладі.
З огляду на встановлені обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 видається безпідставним через порушення інспекторами поліції вимог ч.-ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу 1 Інструкції 1452/735 та свідчить про недійсність результатів проведеного огляду в силу імперативних приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП та п. 21 розділу 3 Інструкції 1452/735, а відтак, за недійсності результатів огляду, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
У ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.
У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. 
Враховуючи викладене, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідатиме засадам забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 245 цього Кодексу.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, провадження у справі закривається в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП.
Щодо решти можливо непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема щодо того, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).
Керуючись ст. 9, 23, 130, 247, 266, 283-285, 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя      О.В. Бушеленко