Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.01.2026  	Справа №607/16096/25 Провадження №2/607/442/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого - судді Герчаківської О. Я., 
з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Білецької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кукурудза А. Є., звернувся в суд з позовом до Білецької сільської ради, третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 роки помер ОСОБА_4 . 10 квітня 2025 року позивач отримав від Білецької сільської ради листа № 06-01/762 про те, що в ході здійснення структуризації архівних документів Великоглибочецької сільської ради встановлено наявність двох оригінальних примірників заповіту, відповідно до якого громадян ОСОБА_4 заповів позивачу ОСОБА_1 дві земельні ділянки. Ознайомившись із отриманим заповітом, позивач дізнався про те, що ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 : земельну ділянку площею 3,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 786670 від 02 вересня 2003 року за кадастровим номером 6125281900:01:001:0960; земельну ділянку площею 0,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 785576 від 02 вересня 2003 року за кадастровим номером 6125281900:01:001:1145.
З метою реалізації свого права на прийняття у власність спадкового майна, позивач звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори. Листом державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Лесі Темнікової від 26 травня 2025 року за № 849/01-16 позивачу було відмовлено в оформленні права власності на зазначене у заповіті спадкове майно з огляду на те, що ОСОБА_1 пропустив визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та рекомендовано позивачу звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
ОСОБА_1 вважає, що його необізнаність про існування заповіту є поважною обставиною неподання заяви про прийняття спадщини.
За встановлених обставин, ОСОБА_1 просить суд визначити йому додатковий строк - два місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/16096/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 08 вересня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори наступну інформацію: чи заведена спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 якщо так, то надати копію такої спадкової справи; чи складалися ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіти, якщо так, то надати їх копії.
17 вересня 2025 року Тернопільська районна державна нотаріальна контора надійшли копії матеріалів спадкової справи на виконання ухвали суду від 08 вересня 2025 року із запитуваною інформацією.
13 жовтня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Кукурудзую А. Є. подано клопотання про залучення співвідповідачів у справі. На обґрунтування клопотання вказано, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його дочки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому сторона позивача просить залучити їх у справі співвідповідачами.
Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 13 жовтня 2025 року, залучено до участі у справі у процесуальному статусі співвідповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
У судовому засіданні, яке відбулося 25 листопада 2025 року суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кукурудза А. Є. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав письмову заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача Білецької сільської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3  в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, відзиву на позовну заяву не подали суду.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його присутності.
За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
24 березня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт на земельну ділянку площею 3,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 786670 від 02 вересня 2003 року за кадастровим номером 6125281900:01:001:0960, а також на земельну ділянку площею 0,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 785576 від 02 вересня 2003 року за кадастровим номером 6125281900:01:001:1145, які заповів ОСОБА_1 , що стверджується заповітом, посвідченим секретарем виконкому Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 23.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у віці 74 роки, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 25 квітня 2025 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
10 квітня 2025 року Білецька сільська рада надіслала ОСОБА_1 лист № 06-01/762, повідомивши про те, що в ході здійснення структуризації архівних документів Великоглибочецької сільської ради встановлено наявність двох оригінальних примірників заповіту, відповідно до якого громадян ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заповів позивачу - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) дві земельні ділянки, у зв`язку із чим відповідач просив позивача проінформувати його про обізнаність щодо виявленого вказаного заповіту.
10 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білецької сільської ради із заявою, яка зареєстрована за № 617, про необізнаність із заповітом та проханням надати примірник заповіту. 
Земельна ділянка, площею 3,20 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 786670 від 02 вересня 2003 року, за кадастровим номером 6125281900:01:001:0960, належить ОСОБА_4 .
Земельна ділянка, площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА № 785576 від 02 вересня 2003 року, за кадастровим номером 6125281900:01:001:1145, належить ОСОБА_4 .
Листом від 26 травня 2025 року за № 849/01-16, державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Леся Темнікова, повідомила ОСОБА_1 що в силу ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, останній вважається таким, що спадщину не прийняв, для продовження строку для прийняття спадщини йому рекомендовано звернутися до суду.
17 вересня 2025 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи № 224/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із матеріалів цієї спадкової справи встановлено, що 25 травня 2021 року ОСОБА_5 звернулася із заявою про відмову від одержання обов`язкової частики у спадщині. 25 травня 2021 року ОСОБА_6 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , з аналогічною заявою 25 травня 2021 року також звернулася і ОСОБА_3 .
17 лютого 2022 року ОСОБА_5 , діючи як представник ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
17 лютого 2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Серед успадкованого цими спадкоємцями майна, відсутні земельна ділянка площею 3,20 га, з кадастровим номером 6125281900:01:001:0960, та земельна ділянка, площею 0,41 га, з кадастровим номером 6125281900:01:001:1145.
Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина перша статті 1233 Цивільного кодексу України, далі – ЦК України).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6–1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16–ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 підтвердив та конкретизував в контексті заповіту правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у справі № 6-1320цс17 (постанова від 23 серпня 2017 року), щодо частини третьої статті 1272 ЦК України, який передбачає, що правила цієї правової норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність особи про існування заповіту, за умови встановлення судом цього факту, є критерієм для застосування частини третьої статті 1272 ЦК України.
Також до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, де зазначено, що виходячи з встановлених належним чином обставин цієї справи, - об`єктивна необізнаність про існування заповіту, яка належним чином встановлена та не спростована, є підставою для визнання судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
У постанові від 06 жовтня 2022 року (справа № 309/2047/20) Верховний Суд підтримав вищенаведену позицію та наголосив на тому, що факт наявності копії заповіту, зробленої з його оригіналу, а не дублікату, може бути підставою для сумнівів у тому, що позивач не знав про заповіт, але в силу вимог глави 5 ЦПК України цей сумнів сам по собі не доводить відповідний факт та може бути підставою для відповідного припущення, яке як доказ відповідно до умов частини шостої статті 81 ЦПК України не може бути застосоване. Судами попередніх інстанцій не встановлені обставини, які б однозначно спростували твердження позивача, що він знайшов копію зазначеного заповіту у 2020 році після відповідного звернення до нього нотаріуса.
В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на його користь. Дізнавшись про наявність заповіту з повідомлення органу місцевого самоврядування, що судом описано вище, ОСОБА_1 невідкладно звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, однак йому було роз`яснено що в силу ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, останній вважається таким, що спадщину не прийняв, що і стало причиною подання позову до суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року, справа № 686/5757/23, виснувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. 
Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач не знав, що є учасником процесу спадкування, а тому не звертався до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, майно яке ОСОБА_1 заповів ОСОБА_4 не було успадковане іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину. Тільки після отримання відомостей від Білецької сільської ради та ознайомлення його зі змістом заповіту ОСОБА_4 , ОСОБА_1 почав вчиняти активні дії, спрямовані на прийняття спадщини, що є об`єктивною причиною, а тому суд приходить до переконання, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини.
За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково в частині вимог до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому слід визначити позивачу додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо належності відповідача Білецької сільської ради,то суд звертає увагу на наступне.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Відповідач – це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови – підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, – належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16–ц.
Неналежний відповідач – це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі – належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19–ц).
Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
У справах що стосуються спадкового майна належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Вказана правова позиція викладена 19 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 280/4/18.
Відтак, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , суд доходить до висновку, що Білецька сільська радає неналежним відповідачем у даній справі.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
З огляду на вказане, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Білецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити у зв`язку з тим, що позов в цій частині заявлено до неналежного відповідача. 
У позовній заяві позивач не просив суд стягнути судові витрати з відповідача, тому суд не здійснює розподіл судових витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76–78, 206, 258–268, 273, 293, 352–355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні позовних вимог до Білецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач 1: Білецька сільська рада, код ЄДРПОУ: 14029160, адреса місцезнаходження: вул. Молодіжна, буд. 19, с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, 47707;
Відповідач 2:  ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач 3:  ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ;
Третя особа без самостійних вимог: Тернопільська районна державна нотаріальна контора,ЄДРПОУ: 05466080, адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя        Герчаківська О. Я.