ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/321/26 Справа № 175/16545/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Черненка С.К., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; стягнуто судовий збір 605,60 грн. на користь держави,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року встановлено, що 02 вересня 2025 року об 11:15 год. біля будинку №23 по вул. Двірцевій у м.Краматорську, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державні номерні знаки НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого вживав алкогольні напої. Водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатору ALCOTEST DRAGER №6820. Результат огляду 3.57 % проміле, тест 1259, що зафіксовано на Motorola Solutions Body Cam 472717. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Своїми діями водій порушив п. 2.10.є ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Черненко С.К. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року, оскільки з первинною апеляційною скаргою звернувся до суд апеляційної інстанції в установлений законом 10-денний строк. Проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2025 року апеляційну скаргу було повернуто адвокату Черненко С.К., оскільки ним не було долучено до апеляційної скарги необхідних документів на підтвердження обсягу повноважень адвоката під час апеляційного провадження.
Після усунення недоліків, повторно з апеляційною скаргою адвокат звернувся 24.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
В апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , а провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що досліджуючи докази суд першої інстанції не звернув уваги на те, які незначні пошкодження були завдані автомобілю потерпілого, також не врахував те, що з моменту ДТП і до моменту складання протоколу серії АБА №094346 минуло майже три години, не дав оцінки відеозапису з камер спостереження, де видно, що ОСОБА_1 не тікав з місця ДТП.
Вважає, що районний суд в порушення ст. 252 КУпАП не оцінив представлені докази в сукупності, оцінив їх неповно і не об`єктивно, прийняв недопустимий доказ, отриманий незаконним шляхом (письмові пояснення ОСОБА_1 , яких він не давав). через що припустився необґрунтованого і поспішного висновку про те що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу, що після того як ОСОБА_1 припаркувався, він пішов до супермаркету, а не тікав з місця ДТП. Коли він повернувся до свого автомобіля, він не помітив жодних ознак ДТП, а тому поїхав до дому, де в обідній час вжив спиртні напої. Умислу втекти з місця ДТП, а потім вжити спиртні напої у нього не було, оскільки він не знав і не міг знати про зіткнення з іншим автомобілем.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Черненко С.К. повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, про причини поважності своєї неявки суд не повідомили.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черненка С.К.
Від адвоката Болтік А.С. на адресу апеляційної інстанції надійшла заява, в якій він повідомив, що станом на 30.12.2025 року він не є адвокатом Зорі І.Я. та не надає йому жодних юридичних послуг. 

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 28 жовтня 2025 року. З матеріалів цієї справи вбачається, що вперше захисник Черненко С.К. звернувся з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 в передбачений законом 10-денний строк. Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2025 року апеляційну скаргу було повернуто адвокату Черненко С.К., оскільки ним не було долучено до апеляційної скарги необхідні документи, які б підтверджували обсяг повноважень адвоката на складання та подання апеляційної скарги.
Повторно з апеляційною скаргою адвокат Черненко С.К. звернувся через підсистему «Електронний суд» 24.11.2025 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції від 28 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , додавши необхідні документи на підтвердження своїх повноважень в апеляційній інстанції.
Повторне подання апеляційної скарги у стислий строк після її повернення з усуненням недоліків свідчить про належну та добросовісну процесуальну поведінку апелянта.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Черненка С.К. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 02 вересня 2025 року об 11:15 год. біля будинку №23 по вул. Двірцевій у м.Краматорську, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», державні номерні знаки НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого вживав алкогольні напої. Водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатору ALCOTEST DRAGER №6820. Результат огляду 3.57% проміле, чим порушив п. 2.10.є ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Частина 4 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №094346 від 02.09.2025 року, диском з відеозаписом події, результатом драгера Alcotest №6820–3,57% проміле, (тестом №1259), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протоколом про адміністративне правопорушення АБА №094190 від 02.09.2025 року, складеним на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.09.2025 року, згідно яких останній повідомив, що у той день потрапив у ДТП, після чого поїхав додому та вживав алкогольні напої та іншими матеріалами у справі, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 02.09.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. Твердження апелянта в протилежному є необґрунтованими.
Так, заперечення сторони захисту щодо причетності ОСОБА_1 до вчиненої за його участю дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02 вересня 2025 року, згідно даних, що містяться в копії протоколу серії АБА №094190, долученої до матеріалів справи, спростовуються наявністю постанов Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року про визнання винуватим ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу за вчиненні адміністративні правопорушення (справи №175/16550/25 та №175/16551/25).
На час апеляційного розгляду цієї справи стороною захисту не було спростовано встановлені судом фактичні обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди 02.09.2025 року, в тому числі за участю ОСОБА_1 .
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 є недопустимими доказами, отриманими незаконним шляхом, вважаю необґрунтованими.
Так, з дослідженого відеозапису встановлено, що при складанні адміністративного матеріалу за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, водієві було запропоновано надати його письмові пояснення щодо вчиненої дорожньо-транспортної пригоди та подальших його дій (відеозапис «export-upbms», починаючи з 0:03:10). Після оформлення адміністративного матеріалу, працівником поліції було оголошено протокол про адміністративне правопорушення до якого, крім іншого, було долучено і письмове пояснення ОСОБА_1 (відеозапис «export-upbms», починаючи з 0:13:14), за що водій ОСОБА_1 розписався (відеозапис «export-upbms», починаючи з 0:14:57).
Будь-яких беззаперечних доказів, які б спростовували встановлені фактичні дані під час судового розгляду, зокрема факту добровільного надання ОСОБА_1 письмових пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, стороною захисту надано не було. Тож, доводи апелянта у протилежному вважаю такими, що не підтверджуються матеріалами справи.
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Тож, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 4 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк адвокату Черненко С.К. на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу адвоката Черненка С.К., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин