Справа № 626/3874/25
Провадження № 3/626/73/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

02.04.2026 року м. Берестин

Суддя Берестинського районного суду Харківської області Бєлостоцька О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Берестинського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , -
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
06.12.2025 року о 00 годин 10 хвилин на 105 км автодороги Харків-Сімферополь- Алушта- Ялта, поблизу будинку 87 по вул.Шиндлера в м.Берестин Харківської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Логан державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі та підтверджується медичним висновком КНП «Берестинська міська лікарня» № 2201 від 06 грудня 2025 року, відповідно до якого останній 06.12.2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав письмові пояснення (а.с.21), в яких просив провадження відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, посилаючись на те, що був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, порушене його право на захист, оскільки він є військовослужбовцем про що повідомляв поліцейському, проте останній сказав, що краще, щоб він був цивільним; права йому були роз`яснені вже після підписання протоколу.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Штець В.М. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Захисник Штець В.М. подав клопотання про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання захисник послався на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією. Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений ст.266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 12 січня 2024 року №32. 

Військовослужбовець ОСОБА_1 за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП. 
Цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий, тому процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч.9 ст.266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. ОСОБА_1 повідомив поліцейському про свій статус військовослужбовця ЗСУ, але отримав «пораду», що «для нього було б краще, якби він був цивільним». Пояснення ОСОБА_1 в цій частині підтверджуються долученим до протоколу відеозаписом, на частині якого видно як ОСОБА_1 спілкується про щось із поліцейським, але звук при цьому відсутній і встановити зміст цього спілкування неможливо, тоді як весь інший процес спілкування чітко озвучений. При притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності порушено його право на захист, оскільки з відеозапису події встановлено, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 права вже після того, як протокол був складений та підписаний, що є порушенням. За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 532964 від 06.12.2025 року є неналежним доказом у справі та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. 
З`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 2.9.а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України передбачена статтею 130 КУпАП.
Зокрема, згідно ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена відповідальність, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року, в якому зазначено, що  06.12.2025 року о 00 годин 10 хвилин на 105 км автодороги Харків-Сімферополь- Алушта- Ялта, поблизу будинку 87 по вул.Шиндлера в м.Берестин Харківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Логан державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі – Берестинській МЛ; 
Суд вважає за доцільне зауважити, що протокол серії ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року підписаний ОСОБА_1 без зауважень і останній зазначив, що згоден із викладеним у протоколі правопорушенням, що засвідчив власноручним підписом.
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06 грудня 2025 року, який не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду із використанням спеціальних технічних засобів;
-направленням на огляд водія транспортного засобу – ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Берестинська міська лікарня» від 06 грудня 2025 року (в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невнятна річ);
- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Берестинська міська лікарня» №2201 від 06 грудня 2025 року, яким було встановлено що ОСОБА_1 під час огляду 06 грудня 2025 року о 00 годин 30 хвилин перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- диском з відеофіксацією подій 06 грудня 2025 року.
Підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року та узгоджуються із іншими доказами відсутні.
Суд зауважує, що ані ОСОБА_1 , ані його захисник не заперечують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинку співробітниками поліції за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року, а також факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 припустився порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху України і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП - як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів захисника про порушення порядку направлення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зазначити наступне. 
Так, частина 1 ст. 266-1 КУпАП передбачає загальне правило, згідно з яким військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Ця норма є загальною і не передбачає, хто саме має право проводити відповідний огляд.
Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців Збройних Сил Українина стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Отже, в частинах 2 та 3 статті 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення міститься перелік випадків, у яких огляд військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння уповноважені здійснювати лише представники військової влади.
Разом з тим, цей перелік не передбачає випадків керування транспортним засобом особою, яка є військовослужбовцем, однак під час керування транспортним засобом не виконує обов`язки військової служби та не перебуває на території військової частини.
З цього слідує, що до випадків, якщо особа, яка є військовослужбовцем, однак під час керування транспортним засобом не виконує обов`язки військової служби та не перебуває на території військової частини, мають застосовуватися правила статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З долученої захисником довідки від 27.12.2025 року № 25/35/10/1-7056 вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) з 26.12.2022 року по теперішній час.
Згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2026 року ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на посаді старшого водія 1 відділення 2 автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1 автомобільної роти автотранспортного батальйону; станом на 06.12.2025 року сержант ОСОБА_1 у відпустці не перебував та не звільнівся від виконання обов`язків військової служби. 
В той же час, з протоколу серії ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими як водій транспортного засобу – Рено Логан державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому особисто, в м.Берестин Харківської області, при цьому, як вбачається з долученого до протоколу відеозапису, був одягнутий у цивільний одяг (спортивна куртка та штани). 
Зазначене, на переконання суду свідчить про те, що ОСОБА_1 перебував поза межами території будь-якої військової частини та не виконував в той час військових обов`язків.
Беззаперечні докази на підтвердження того, що 06.12.2025 року о 00 годин 10 хвилин, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, відсутні.
Суд зауважує, що з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв поліцейському про те, що він є військовослужбовцем та виконує обов`язки військової служби.
Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості вказати, що він виконує обов`язки військової служби під час спілкування з працівниками поліції або зазначити про це в протоколі про адміністративне правопорушення під час дачі письмових пояснень, однак останній таким правом не скористався, зазначивши, що згоден із правопорушенням.
Більш того, як зафіксовано на відеозаписі, в приміщенні Берестинської ЦРЛ під час встановлення його особи медичними працівниками в присутності поліцейських, ОСОБА_1 повідомив, що працює різноробочим. 
Враховуючи наведене у сукупності, на момент складення відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП у працівників поліції існувала обгрунтована презумпція для застосування саме загальної процедури огляду, передбаченої ст.266 КУпАП.
Доводи захисника та ОСОБА_1 про те, що останній повідомляв працівникам поліції про те, що він є військовослужбовцем об`єктивно не підтверджуються та спростовуються дослідженим судом відеозаписом, долученим до протоколу. 
Дані про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП відображені в протоколі серії ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року та засвідчені його власноручним підписом. 
Суд звертає увагу на те, що з клопотання захисника Штеця В.М. та письмових пояснень ОСОБА_1 не вбачається, що останній оскаржував дії працівників поліції стосовно недотримання процедури складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, якщо вважав їх неправомірними. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі ЕПР1 № 532964 від 06 грудня 2025 року.
Доводи ОСОБА_1 та його захисника суд оцінює критично, як обраний спосіб захисту, що спростовується сукупністю зазначених вище, досліджених під час судового розгляду доказів, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності - достатніми для висновку, щодо його винуватості у вказаному правопорушенні.
В діях ОСОБА_1 вбачається свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в розмірі та на строк, передбачені санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде сприяти виконанню вимог ст. 23 КУпАП, згідно з якою метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору, що стягується з правопорушника, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України (правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19).
Системний аналіз ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, однак не звільняються від сплати судового збору при притягненні до адміністративної відповідальності. 
Керуючись ст. ст. 130 , 283, 284, 285 КУпАП України, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотань ОСОБА_1 та його захисника Штеця Василя Михайловича про закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП – відмовити. 
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Штраф підлягає сплаті в 15 денний термін на р/р призначення платежу: Призначення платежу 21081300; р/р UA 168999980313020149000020001; ЄДРПОУ 37874947; МФО 899998; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави, стягувач: Державна судова адміністрація України, (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795) на: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду.
Суддя