ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1174/25  Номер провадження 22-ц/814/1657/26	Головуючий у 1-й інстанції Малюк М. В.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Дряниці Ю.В.,
суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,
секретаря Чемерис А.К.
за участі адвоката Бурлак М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бурлак Маргарити Володимирівни на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Бурлак Маргарита Володимирівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова Ірина Миколаївна, про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині,-

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщин, в якому просив визнати за ним, ОСОБА_1 , право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всього спадкового майна;
- визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Спадкове майно, яке залишилося після її смерті складається із частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла відповідачці ОСОБА_2 та онучці ОСОБА_4 .
Постановою приватного нотаріуса від 13.01.2025 Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині, яка складається з частки в квартирі, як непрацездатної повнолітньої дитини спадкодавця , у зв`язку з недосягненням позивачем пенсійного віку, що надає право на обов`язкову частку у спадщині.
Позивач вважає цю постанову незаконною. Зазначає, що із 17.04.2021 йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, тому вважає, що згідно з вимогами статті 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця.

Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким задовольнити позов. Вважає доведеним факт його непрацездатності. 

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 06.03.2024, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану.
Після її смерті відповідно до статті 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої входить право спадкодавця на частки квартири АДРЕСА_2 .
Згідно з листом КП Кременчуцького МБТІ від 16.07.2025 №61/3273, за даними архівного обліку, станом на 28.12.2012 в КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 , за співвласниками у таких частках: ОСОБА_3 – частка; ОСОБА_2 - частка; ОСОБА_4 - частка; ОСОБА_5 - частка.
Ця квартира зареєстрована за співвласниками на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Комсомольською міською радою 17.09.1996.
Із спадкової справи №298/2005 (розпочата 07.09.2003) вбачається, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 ,, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зокрема частку в квартирі (див пункт 16 цього рішення).
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .
Відповідачка ОСОБА_2 є її дочкою.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Коваленко В.В. №4588 від 12.11.2023, згідно з яким все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, а також усе, що буде належати на день смерті, заповіла доньці ОСОБА_2 та онучці ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто в межах передбаченого законом строку, ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Морозової І.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, про що свідчать копії матеріалів спадкової справи №24/2024 (почато 09.08.2024).
Приватним нотаріусом 09.08.2024 заведено спадкову справу №24/2024 після смерті ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_7 спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 , керуючись статтею 1274 ЦК України, звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом - ОСОБА_2 .

Також у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, 14 серпня 2024 року, позивач, ОСОБА_1 , звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщині після смерті матері ОСОБА_3 зі всіх підстав, передбачених законодавством.
Надав нотаріусу довідку ГУ ПФУ в Полтавській області від 15.08.2024 №233, згідно з якою позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком (пенсію призначено на пільгових умовах по Списку 2 із скороченням пенсійного віку) з 17.04.2021.
Отже на момент відкриття спадщини позивачеві виповнилося 57 років, він є отримувачем пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2025 приватний нотаріус Морозова І.М. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, належне померлій ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю підстав для спадкування, а саме недосягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, що надає право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкриття спадщини після смерті матері позивач не досяг загального пенсійного віку (60 років), останній не може вважатися непрацездатним, а тому у нього не виникло право на обов`язкову частку у спадщині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду. 

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття1233 ЦК України).
Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, вони спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив з положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме частини четвертої статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абзацу 17 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та вирішив, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.
Непрацездатність - це соціально-фізіологічний стан людини, який визначається її об`єктивною втратою чи зменшенням природних функцій організму або зниженням кваліфікації, значним зменшенням обсягу чи припиненням трудової діяльності, у разі настання якого особа втрачає засоби до існування та потребує матеріального соціального забезпечення (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 липня 2018 року в справі № 525/216/17-ц (провадження № 61-29933 св 18)).
При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 510/350/16-ц (провадження № 61-19810св18)).
Статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон №1058-IV), до якого задля визначення пенсійного віку, відсилає СК України, визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року із збільшенням страхового стажу в подальшому.
Таким чином, для чоловіків встановлений пенсійний вік - 60 років.
Відповідно до вимог статті 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Методичні рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій (схвалені органами Міністерства юстиції України 29 січня 2009 року; частина III, розділ 1, пункт 4) визначають, що у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку (для жінок досягнення 55 років, для чоловіків - 60 років), але які мають право на отримання пенсії на пільгових підставах, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що на момент відкриття спадщини після смерті матері позивач не досяг загального пенсійного віку – 60 років, при стажі роботи не менше 15 років, отже не може вважатись непрацездатним та у нього не виникло право на обов`язкову частку у спадщині. Факт набуття позивачем права на пенсію на пільгових умовах не свідчить про те, що він є непрацездатною особою у розумінні статті 1241 ЦК України і має право на обов`язкову частку у спадщині.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом правильно застосувано до правовідносин сторін норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бурлак Маргарити Володимирівни залишити без задоволення. 
Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач      Ю. В. Дряниця

Судді         Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак